Справа № 815/6482/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6482/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.,

за участю представника апелянта - П`ятниченка А.О.,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 2741,78грн., з яких 2193,43 грн. - основний платіж, 548,35грн. - штрафні (фінансові) санкції; рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 507,43грн.; вимогу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність, встановлених ДПІ в Акті перевірки порушень податкового законодавства з боку ОСОБА_3, оскільки витрати на оплату газопостачання (для здійснення опалення) та електроенергії (для освітлення приміщення) для робочого місця нотаріуса, є витратами, котрі безпосередньо пов'язані зі здійсненням професійної діяльності самозайнятої особи, оскільки відповідно до статті 25 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус зобов'язаний створювати умови для належного ведення діяльності та зберігання документів. Створення умов для належного ведення професійної діяльності у осінньо-зимовий період безумовно потребує опалення (задля створення безпечного температурного режиму), в той час як освітлення приміщення необхідно постійно (задля забезпечення функціонування електронних реєстрів, друкування нотаріальної документації тощо).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.09.2014р. по 02.10.2014р., на підставі ст.77 Податкового кодексу України, п.п.2 ч.1 ст.13 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Наказу ГУ Міндоходів в Одеській області №479 від 08.09.2014р., плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ-й квартал 2014року, посадовою особою ДПІ у Біляївському районі Одеської ГУ Міндоходів в Одеській області, проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи - платника податків «Приватного нотаріуса» ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011р. по 31.12.2013р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області складено Акт №1870/15-09-17-01/НОМЕР_1 від 16.10.2014р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2011р. по 31.12.2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011р. по 31.12.2013р.», у висновках якого наголошено, що приватним нотаріусом ОСОБА_3 занижено суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за ІІ-ге півріччя 2011 року, 2012 рік, 2013 рік, у зв'язку з чим порушено вимоги п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, та як наслідок донараховано 2193,43грн. - податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, у тому числі, за ІІ-ге півріччя 2011року - у сумі 126,21грн., за 2012рік - у сумі 1153,36грн., за 2013рік - у сумі 913,92грн.; занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на суму 5074,29 грн., в тому числі, за ІІ-ге півріччя 2011року - у сумі 291,97грн., 2012рік - у сумі 2668,11грн., 2013рік - у сумі 2114,21грн., що призвело до порушення вимог п.2 ст.4, п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.3.2 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 08.10.2010року №22-2.

На підставі складеного Акта перевірки №1870/15-09-17-01/НОМЕР_1 від 16.10.2014р. ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області 30.10.2014р. винесено податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 2741,78грн., з яких 2193,43грн. - основний платіж, 548,35грн. - штрафні (фінансові) санкції, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у загальному розмірі 507,43грн., а також вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн.

Не погодившись із означеними податковим повідомленням-рішенням від 30.10.2014р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 2741,78грн., рішенням від 30.10.2014р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у загальному розмірі 507,43грн., вимогою від 30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн., ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 правомірні, документально підтверджені та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; при повторному протягом 1095 днів визначені контролюючим органом суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; при визначені контролюючим органом суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість протягом 1095 днів втретє та більше - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 75 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993року №3425-XII (зі змінами та доповненнями) відповідно до ст.3 якого нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Згідно з пп.14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це зокрема, діяльність приватних нотаріусів, за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 178.1. статті 178 Податкового кодексу України, передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати свідоцтво про таку реєстрацію згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ст.178 Податкового кодексу України, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Згідно до п.4 ст. 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України не надано вичерпний перелік витрат, які включаються до складу валових, а тому єдиним критерієм при визначенні витрат, що зменшують дохід для визначення об'єкта оподаткування, є їх належність та необхідність для провадження незалежної професійної діяльності. При цьому, п.1.4. ст.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6486 від 06.08.2007р., ОСОБА_3 має право займатися нотаріальною діяльністю.

Згідно з Реєстраційним посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №268 від 05.11.2007р., адресою розташування робочого місця приватного нотаріуса ОСОБА_3, є Одеська область, Біляївський район, АДРЕСА_2.

09.06.2008р. між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_5 (Обдарованим) укладено Договір дарування №2089, відповідно до п.п.1,6 якого громадянин ОСОБА_4подарував, а громадянин ОСОБА_5 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0573га. (в тому числі по угіддям: багаторічних насаджень - 0,0305га., під будівлями - 0,0268га.), розташовану на території: АДРЕСА_2, надану на будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На зазначеній в цьому договорі земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними спорудами.

09.06.2008р. між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_5 (Обдарованим) укладено Договір дарування №2085, відповідно до п.1 якого громадянин ОСОБА_4 подарував, а громадянин ОСОБА_5 прийняв у дар житловий будинок з надвірними спорудами. Житловий будинок з надвірними спорудами, що відчужується за даним Договором розташований: АДРЕСА_2. Будинок складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані під літерою «А», житловою площею - 50,10кв.м., загальною площею - 65,50кв.м., та надвірних споруд, зазначених на схематичному плані під літерами: «Б» - літня кухня, «В» - гараж, «Г» - котельня, «Д» - навіс, І - цистерна, ІІ вимощення, 1-5 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 0,0573га., що належить ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

Також, судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_5 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено Договори оренди будинку від 01.06.2011р, від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р., відповідно до п.1, 2 яких Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування наступну споруду: об'єкт, що орендується, являє собою самостійний будинок, що стоїть в комплексі, з підсобними (допоміжними) спорудами; адреса: АДРЕСА_2; загальна площа: 65,50кв.м.; кількість поверхів: один; стан об'єкта, що орендується, на момент передачі в оренду: задовільний; об'єкт належить Орендодавцю на праві власності на підставі Договору дарування, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 09 червня 2008року, за реєстровим №2085. Об'єкт оренди передається в оренду для здійснення приватної нотаріальної діяльності. Згідно з п.6 означених Договорів оренди будинку, до обов'язків Орендаря, у тому числі, віднесено: нести всі витрати з експлуатації будинку, що орендується; нести інші обов'язки як володар об'єкта, що орендується.

На виконання умов вказаних Договорів оренди будинку між ОСОБА_5 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) підписано Акти №1 здачі-приймання будівлі в оренду від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р., відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування, будівлю загальною площею 65,50 кв.м., яка складається з трьох кімнат та підсобного приміщення, в задовільному стані.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, відповідно до п.п.6.1.3 п.6 Договору оренди будинку від 01.06.2011р., від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р. за рахунок Орендаря сплачено грошові суми в розмірах 233,44грн., 273,91грн., 267,16грн., 981,70грн., 998,21грн., 1238,82грн., 135,84грн., 674,87грн., 1234,91грн., 194,11грн., 170,39грн., 188,93грн., 192,98грн., 174,10грн., 239,18грн., 214,56грн., 223,66грн. за спожиту електроенергію за квитанціями №146 від 07.07.2011р., №202 від 06.09.2011р., №69 від 18.10.2011р., №244 від 12.01.2012р., №17 від 21.03.2012р., №171 від 25.04.2012р., №4932 від 16.11.2012р., №7354 від 17.12.2012р., №6603 від 17.04.2013р., №8787 від 17.05.2013р., №1331 від 17.06.2013р., №3489 від 16.07.2013р., №1005 від 16.08.2013р., №319 від 17.09.2013р., №4974 від 17.10.2013р., №7502 від 15.11.2013р., №11087 від 25.12.2013р., та грошові суми в розмірах 47,21грн., 19,77грн., 1649,20грн., 2010,44грн., 1917,14грн., 1342,86грн. за спожитий природний газ за квитанціями №147 від 07.07.2011р., №68 від 18.10.2011р., №1 від 18.01.2012р., №172 від 25.04.2012р., №146 від 14.02.2013р, №QS20580384 від 30.12.2013р., що підтверджується укладеними між ОСОБА_5 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) відповідними актами про сплату комунальних послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що у квитанціях про сплату комунальних послуг, зокрема, за спожиту електроенергію та спожитий природний газ, в якості платників зазначено, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

11.12.2014р. приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_5 надіслано Лист-запит №175/01-16, у якому викладено прохання щодо надання пояснень з наступних питань: «з яких причин у квитанціях про сплату за газопостачання та електроенергію за 2011-2013роки зазначаються облікові рахунки стосовно будинку АДРЕСА_2, які були відкриті на інших осіб?; чи здавався в оренду будинок АДРЕСА_2, іншим особам, крім приватного нотаріуса ОСОБА_3? Яка особа несла витрати із сплати комунальних послуг протягом 2011-2013років?».

За результатами розгляду вказаного Листа-запита від 11.12.2014р. №175/01-16, ОСОБА_5 на ім'я приватного нотаріуса ОСОБА_3 надав Лист-відповідь від 15.12.2014р., у якому зазначено, що облікові картки щодо сплати за газопостачання та електроенергію оформлені на попередніх власників будинку АДРЕСА_2, оскільки ОСОБА_5 не вживались заходи щодо переоформлення договорів на постачання газу та електроенергії як нового власника будинку, а відповідно й не змінювались дані облікових рахунків, на які здійснюється сплата за газопостачання та постачання електроенергії. За весь період з 2011 по 2013роки єдиним орендарем будинку АДРЕСА_2 був приватний нотаріус ОСОБА_3 на підставі договорів оренди від 01.01.2011р., 01.06.2011р., 01.08.2011р., 01.01.2012р., 01.01.2013р., відповідно усі витрати пов'язані з оплатою комунальних послуг по цьому будинку здійснював орендар приміщення (ОСОБА_3.), в тому числі й сплачував за послуги газопостачання та електроенергію.

Судом першої інстанції встановлено, що будівля загальною площею 65,50кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрована як робоче місце приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, та використовується нотаріусом, на підставі Договорів оренди будинку від 01.06.2011р, від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р., можливість укладення яких передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, ст.24 Закону України «Про нотаріат» та Положенням «Про порядок реєстрації приватної нотаріальної діяльності та заміщення приватного нотаріуса».

Комунальні послуги за спожиті електроенергію та природний газ, котрі було використано в будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованій як робоче місце приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, повністю сплачувалися за рахунок Орендаря - ОСОБА_3

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з абзацом «д» підпункту 138.8.5 пункту 138.8 статті 138 вказаного Кодексу до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цьогоКодексу), а також витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів146.11 і 146.12 статті 146 та пункту148.5 статті 148 цього Кодексу

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності з урахуванням визначених у пункті 139.1 статті 139 Податкового кодексу України обмежень.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документально підтверджені валові витрати у загальному розмірі 14623,30грн., правомірно віднесені позивачем - приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 до складу валових витрат, оскільки вони прямо пов'язані зі здійсненням незалежної професійної нотаріальної діяльності.

При цьому, судом відхиляються та не приймаються до уваги посилання представника відповідача - Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, на те, що самозайнятою особою ОСОБА_3 у період з липня 2011р. по грудень 2013р. до складу валових витрат неправомірно віднесено суми витрат на сплату за електроенергію та газопостачання, оскільки приміщення де знаходиться робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_3, не є його власністю, з огляду на те, що право на віднесення до складу валових витрат сум, сплачених за фактично отримані комунальні послуги, положеннями чинного Податкового кодексу України, самозайняту особо не ставиться в залежність від наявності у неї права власності на нежитлове приміщення за місцем ведення професійної діяльності.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що віднесення 14623,30 грн. до складу валових витрат, повністю підтверджено позивачем наданими до суду та наявними у матеріалах справи відповідними первинними документами, а тому платник податку мав усі законні підстави для віднесення до складу валових витрат означеної суми, що відповідно свідчить про неправомірність та безпідставність винесення контролюючим органом оскаржуваних податкового повідомлення-рішення від 30.10.2014р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 2741,78грн., рішення від 30.10.2014р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у загальному розмірі 507,43грн., вимоги від 30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн.

З огляду на вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є доведеними, обгрунованими, у зв`язку з чим такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик