Справа № 630/1012/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р.Справа № 630/1012/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Горобій Т.В.

представника відповідача Лялюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області на постанову Люботинського міського суду Харківської області від 03.02.2015р. по справі № 630/1012/14-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

03 лютого 2015 року постановою Люботинського міського суду Харківської області адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано незаконними дії Управління пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, відображених в довідці Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № 105/к/ 20-23-05-25 від 07 липня 2014 року.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області перерахувати у бік збільшення та виплачувати пенсію ОСОБА_3, починаючи з 08 липня 2014 року, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, відображених в довідці Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № 105/к/ 20-23-05-25 від 07 липня 2014 року, виходячи з того, що ОСОБА_3 призначалась пенсія, як державному службовцю в розмірі 80% сум заробітної плати.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області виплатити ОСОБА_3 недоплачену суму пенсії з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивачеві призначено пенсію без урахування отриманих сум матеріальної допомоги, оскільки відповідно до норм Закону України "Про державну службу" матеріальна допомога не входить до складу заробітної плати державного службовця. З посиланням на ч.3 ст.37 Закону України «Про державну службу» зі змінами, внесеними Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166-VІІ, стверджує, що чинним законодавством передбачено перерахунок пенсії у розмірі 70% заробітної плати працюючого державного службовця. З огляду на викладене, вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 22 листопада 2007 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Харківському районі Харківської області та отримує пенсію за віком як державний службовець, відповідно до Закону України «Про державну службу»

08 липня 2014 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Харківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням виплат зазначених в графі «Інші виплати», відповідно до довідки від 07 липня 2014 року №105к/20-23-05-25 «Про складові заробітної плати», що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2007 року. У зазначеній довідці вказано, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с.6)

14 серпня 2014 року розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Харківському районі ОСОБА_3 відмовлено в перерахунку пенсії по довідці №105/к/20-23-05-25 від 07 липня 2014 року в частині врахування додатково включених в основну довідку сум надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії за час перебування у відпустках та на лікарняних, а також матеріальної допомоги на оздоровлення. Позивачці також відмовлено в перерахунку пенсії по довідці №105/к/20-23-05-25 від 07 липня 2014 року в частині врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 % від усіх сум їх заробітної плати, а відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» заробітна плата держаних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримані позивачкою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні були бути включені відповідачем до заробітку з якого обчислюється пенсія державного службовця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) (далі - Закон № 3723-XII), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії позивачки, є обґрунтованим.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3, оскільки зазначені види виплат не можуть зараховуватись до складу заробітної плати при обчисленні розміру пенсії, є безпідставними з огляду на норми ст. 33, 37 Закону України "Про державну службу", ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії позивача є отримана нею довідка про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.6). Зазначений документ надає право для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з урахуванням 80% від суми заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" (далі по тексту - Закон № 3723-XII) (у редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати (ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу»).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачеві була призначена пенсія у розмірі 80% від заробітної плати державного службовця.

Законом України від 27.03.2014 р. N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", внесено зміни до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу", які набрали законної сили з 01.05.2014 року, та згідно якої пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст.58 Конституції України).

У правовій позиції, висловленій у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці попередніх рішень, зокрема, від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначалось вище, статтею 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії, було передбачено нарахування пенсії державних службовців в розмірі 80 відсотків сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зі збільшенням пенсії на 1 відсоток за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах, але не більше 90 відсотків від суми заробітної плати.

Підпунктом 2 пункту 24 Розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року N 1166-VII внесено зміни до Закону України "Про державну службу", зокрема, в частині розрахунку розміру пенсії - 70% заробітної плати державного службовця без можливості збільшення цього розміру у зв'язку з наявністю стажу державної служби понад 10 років.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги дату призначення позивачеві пенсії - 23.11.2007 року , колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача не мав права обчислювати пенсію позивача у розмірі меншому, ніж 80% заробітної плати.

Крім того, застосування ст.37 (із змінами) Закону України "Про державну службу " при перерахунку пенсії є звуженням наявного у позивача обсягу прав і свобод та порушенням конституційного права ОСОБА_3 на отримання більшого розміру пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті розпорядження від 14.08.2014 року та вчиненні відповідних дій щодо перерахунку позивачеві пенсії у розмірі 70% заробітної плати державного службовця, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України «Про державну службу», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області - залишити без задоволення.

Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 03.02.2015р. по справі № 630/1012/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 23.03.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.