Справа № 677/2072/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 677/2072/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Боголюбова Л.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

18 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:секретаря судового засідання Мартинюк В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3

представника відповідача Петриченої Олени Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав та просив її задовільнити.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, так і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 з 06.04.1992 року по 31.10.2004 року працював на Хмельницькому БМУ по газифікації тресту "Хмельницькгазкомбуд" (ВАТ (ПАТ) "БМУ по газифікації") майстром дільниці. По досягненню п'ятдесятип'ятирічного віку, маючи загальний стаж-понад 25 років, та стаж на посаді майстра--понад 12,6 років, він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Але відповідач відмовив йому в призначенні такої пенсії, на тій підставі, що в трудовій книжці позивача не відображені відомості про характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, а також не надано уточнюючу довідку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а відповідно до записів у ній позивач у спірний період працював на посаді, що відноситься до роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. "б" ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій, установ або їх правонаступників.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Отже, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, підтвердження шкідливих умов праці впродовж повного робочого дня, встановленого для даного виробництва.

Факт роботи особи протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими і важкими умовами праці підтверджується уточнюючою довідкою підприємства, виданою на підставі первинних документів за час роботи особи в шкідливих умовах.

Відповідно до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162 професія майстра будівельних і монтажних робіт передбачена розділом XXVІІ(позиція 2290000б-23419).

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача, наявної в матеріалах справи, він на підставі наказу №30-к від 06.04.1992 року, з 06.04.1992 року переведений майстром на Хмельницькому БМУ по газифікації тресту "Хмельницькгазкомбуд", де пропрацював по 29.10.2004 року.

Як вбачається з копії наказу №30-к від 06.04.1992 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду майстра дільниці №3 (Красилів) в Хмельницький БМУ по газифікації тресту "Хмельницькгазкомбуд" в порядку переведення з Красилівського райвиконкому.

Таким чином, посада зазначена в трудовій книжці ОСОБА_3 підтверджена наказом про прийняття його на роботу.

Проте, з даних документів неможливо встановити, якими саме роботами були зайняті працівники на дільниці №3 (Красилів), зокрема і сам позивач.

Отже в даному випадку, записи в трудовій книжці не можуть бути достатнім доказом для підтвердження зайняття позивачем в період 06.04.1992 року по 29.10.2004 року посади, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до Списку №2.

Також в матеріалах справи наявна довідка №197 від 10.11.2004 року, видана ВАТ "БМ управління по газифікації" в якій вказано період роботи позивача, що зараховуються до спеціального стажу, посада та первинні документи на підставі яких вона видана, але в цій довідці відсутні відомості про характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт та найменування списку або його номера.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач в жовтні 2013 року звернувся до ПАТ "БМУ по газифікації" з заявою про надання йому довідки, уточнюючої характер його роботи на посаді майстра дільниці, проте відповідь на свою заяву отримав, тільки після звернення в грудні 2013 року до прокуратури Хмельницької області.

Як вбачається із вищезазначеної відповіді (Лист №4 від 05.02.2014 року), головою правління ПАТ "БМУ по газифікації" відмовлено ОСОБА_3 в наданні уточнюючої довідки встановленого зразка, з посиланням на те, що всі відмості, необхідні для призначення пенсії останньому є в виданій йому при звільненні трудовій книжці, що являється основним документом, який підтверджує трудовий стаж.

Крім того, в довідці №197 від 10.11.2004 року, виданій ВАТ "БМ управління по газифікації" вказано, що вперше на підприємстві проводилась атестація робочих місць в 1992 році, тоді як в листі №4 від 05.02.2014 року вказано, що вперше атестація робочих місць на підприємстві проводилась в 2002 році.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області надати суду інформацію про те, чи перевірялись ним відомості, викладені в довідці № 197 від 10.11.2004 року, виданій ВАТ "Будівельно-монтажне управління по газифікації" та в листі ПАТ "Будівельно-монтажне управління по газифікації" №4 від 05.02.2014 року та чи надавалась ОСОБА_3 допомога щодо одержання відсутніх у нього документів для призначення пенсії.

На виконання вказаної ухвали, відповідач надав письмову відповідь № 2564/06 від 13.03.2015 року, що позивач не повідомляв його про існування листа-відмови ПАТ "Будівельно-монтажне управління по газифікації" №4 від 05.02.2014 року, в зв'язку з чим відомості про атестацію робочих місць на підприємстві не перевірялися.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до таких тверджень відповідача і звертає його увагу на те, що відповідно до чинного законодавства, однією з обов'язкових умов для зарахування роботи з 22.08.1992 року до пільгового стажу є підтвердження її результатами атестації робочого місця особи, що звертається за призначенням пенсії, а тому управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області, розглядаючи заяву ОСОБА_3 повинно було перевірити чи проводилась атестація робочих місць на підприємстві, на якому він працював.

Крім того, як вбачається з вищезазначеної відповіді, відповідач не надавав позивачу допомоги в зборі документів, необхідних для призначення пенсії, оскільки останній за такою допомогою не звертався.

Відповідно до п.3 ст. 44 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Отже, відповідач у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією не надав останньому допомоги в одержанні відсутніх у нього документів, що відповідно вищевказаних правових норм являється ще й обов'язком відповідача.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач не надав суду жодного доказу, який свідчив би про те, що позивач не має права на пенсію зі зниженим пенсійним віком, оскільки відсутність відповідних відомостей в трудовій книжці позивача, ще не є підставою вважати, що в спірний період він не працював на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, не надавши йому допомоги в зборі документів та не витребувавши відомостей про його роботу в спірний період, необхідних для з'ясування того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов'язком, позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення зі зниженим пенсійним віком.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах, посилаючись тільки на записи в трудовій книжці, а тому на думку суду апеляційної інстанції, порушене право позивача слід захистити шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області розглянути його заяву про призначення пенсії на пільгових умовах повторно.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії змінити.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області в призначенні пенсії ОСОБА_3, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії ОСОБА_3, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 березня 2015 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.