Справа № 127/3175/15-а
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3175/15-а
Провадження №2-а/127/199/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. суддя Вінницького міського суду Вінницької області Овсюк Є.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1, 10.07.2012 року , вийшла на пенсію за віком, як державний службовець. На день подання заяви на призначення пенсії вона працювала на державній службі - головним спеціалістом відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Позивачу була призначена пенсія державного службовця але без урахування «інших виплат», що містяться у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08. 23 січня 2015 року, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», що містяться у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08. Вказана довідка містить колонку « інші виплати », а саме : матеріальну допомогу» за 2007 рік - 1736,35 грн., індексацію за 2007 рік - 132,10 грн.; матеріальну допомогу за 2008 рік - 3374,28 грн., індексацію за 2008 рік -509,43 грн.; матеріальна допомога за 2009 рік - 3456,20 грн., індексацію за 2009 рік -1818,81 грн.; матеріальна допомога за 2010 рік - 3830,23 грн., індексацію за 2010 рік - 3618,82 грн.; матеріальна допомога за 2011 рік - 4073,59 грн., індексацію за 2011 рік - 5226,97 грн.; матеріальна допомога за 2012 рік - 3455,97 грн., індексацію за 2012 рік - 3225,29 грн.; разом - 34458,04 грн. Відповідач своїм листом від 04.02.2015 року № 13/Д-1 відмовив провести перерахунок її пенсії у урахуванням «інших виплат». Позивач вважає дану відмову неправомірну і такою, що суперечить чинному законодавству України, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

13.03.2015 року позивач ОСОБА_1. звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог та просила суд визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці по неврахуванню при призначенні їй пенсії державного службовця, інших виплат, зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08 та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці здійснити перерахунок та виплату їй, призначеної пенсії, з урахуванням інших виплат, зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08 згідно Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення пенсії, з 23.01.2015 року.

Представником відповідача до суду подано заперечення на зазначений позов, відповідно до якого відповідач не визнає вимог позивача, просить відмовити у позові з підстав того, що відповідач діяв в межах чинного законодавства України. При цьому зазначено, що заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, премії, доплат за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 856 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», виплати, які просить врахувати позивач не передбачені, а тому і не включаються до заробітної плати. Матеріальна допомога, як структура заробітної плати, не передбачена і ст. 2 Закону України «Про оплату праці», яка визначає структуру заробітної плати. Просить відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить на наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 10.07.2012 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Вінниці як пенсіонер, якому призначена пенсія за віком згідно положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723. Розмір пенсії призначено з посадового окладу, рангу, вислуги років та надбавок і премій, які взяті за 24 місяці перед зверненням за призначенням пенсії, проте не врахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових проблем, на оздоровлення та індексація заробітної плати за 2007-2012 роки.

Згідно частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу», ( в редакції чинній на час призначенням пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі до 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, де основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п. 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 року №5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 21-430а11, постанова від 20.02.2012, прийшов до таких правових висновків: «Усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, Верховний Суд вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. За змістом наведених норм (ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» № 3723-ХІІ та «Про оплату праці» № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV та стаття 66 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788XII».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. На підставі зазначеного суд дійшов до висновку, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації повинні бути враховані в заробіток позивачки для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд, бере до уваги, що позивачеві призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення розміру пенсії. При цьому, суд звертає увагу, що позивачу під час перебування на посаді державного службовця була виплачена матеріальна допомогу за 2007-2012 роки та індексація з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується відповідною довідкою. Однак, відповідачем при призначенні розміру пенсії позивачеві вказані виплати не включені до обчислення її розміру.

З наведеного, суд вважає, що вказані виплати, з яких були фактично нараховані та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що перевага надається спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а не Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Аналогічна позиція викладена і у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 04 березня 2014 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13,21-350а13, 21-14а14 відповідно).

Відповідно до ч. 2 ст. 71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивачки, в той час як позивачка довела законність своїх вимог.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо не врахування інших виплат, зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08, чим порушено право позивача на отримання належного розміру пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про перерахунок позивачу з 23.01.2015 року пенсії з урахуванням зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08 .

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі ст.ст.33,37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 1,2 ЗУ «Про оплату праці», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у справі № 21-430а11, керуючись ст.ст.159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці по неврахуванню при призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця, інших виплат, зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, призначеної пенсії, з урахуванням інших виплат, зазначених у довідці від 10.07.2012 року №33/06-56/08 згідно Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення пенсії, з 23.01.2015 року.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: