Справа № 804/5886/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 р. Справа № 804/5886/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника позивача Розживайкіної Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про скасування постанови-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду України надійшов адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, в якому просить прийняти рішення про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 11 вересня 2013 року (ВП № 39124061) про накладення на Управління штрафу у розмірі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять гривень).
В обґрунтування позову, позивач зазначив, що відповідачем безпідставно винесено оскаржувану постанову, оскільки, остання виноситься у випадку невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення. Проте, позивач не може виконати рішення суду з поважних причин, оскільки, кошти для сплати заборгованості не передбачені кошторисом, у зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний був виконати вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому, постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. від 11.09.2013 р. накладено штраф на Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради в розмірі 1020,00 грн., за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк.
Як вбачається з матеріалами справи, підставою для винесення вказаної постанови стало наступне.
05.08.2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39124061 за рішенням Нікопольського міськрайонного суду № 2а-2240/09 від 16.10.2009 р. про зобов'язання Управління здійснити нарахування та сплати на користь ОСОБА_3 суму недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.
На виконання постанови державного виконавця від 05.08.2013 року, боржником - Управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради було частково виконане рішення суду № 2а-2240/09 від 16.10.2009 р., а саме: в частині нарахування - 08.08.2013 р. було зроблено нарахування та розрахунок за відповідний період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., відповідно до рішення суду. Розпорядження з розрахунком на виплату за вищезазначений період було відправлено 11.08.2014 року факсом, за попередньою домовленістю, старшому державному виконавцю Саване С.М.
Пізніше, оригінали розпоряджень з розрахунками на виплату були надані безпосередньо старшому державному виконавцю Саване С.М., якого також було повідомлено, що виконати рішення суду в частині «сплатити», управління не має можливості з поважних причин.
Однак, 24 вересня 2013 року позивач отримав постанову державного виконавця про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради штрафу у розмірі 1020,00 грн.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Проте, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.
Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Також, 06.02.2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також, іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Пунктом 3. Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 15 квітня 2013 р. № 267, до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, внесено зміни, а саме: пункт 25 доповнено абзацом такого змісту: «У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду, безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми".
Пункт 33 викладено в такій редакції: «У разі, коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості», згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому, органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.
Таким чином, зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів.
Разом з цим, статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено особливості виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії. Так, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач передчасно та в порушення ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
У зв'язку з чим, присудити з державного бюджету України на користь Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради судовий збір в сумі 73,08 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про скасування постанови - задовольнити повністю.
Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області від 11 вересня 2013 року (ВП № 39124061) про накладання на Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, штрафу у розмірі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень).
Присудити з державного бюджету України на користь Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради судовий збір в сумі 73,08 грн.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 26.01.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді І.О. Лозицька І.О. Лозицька Ф.В.Рагімов