Справа № 2а-4418/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 86499/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2010 ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби та матеріальної допомоги на оздоровлення, зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з включенням з 09 січня 2009 року (часу призначення пенсії) до заробітку, з якого визначалась пенсія, інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань), на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на соціально-побутові потреби носить одноразовий характер, є разовою виплатою та відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» не входить до переліку складових частин заробітної плати та не враховується при обчисленні пенсії.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. На обгунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому відмова в позові є безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доповнення до неї та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 січня 2009 року ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи, зокрема із відповіді Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області від 06.09.2010 р. вбачається, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення при розрахунку пенсії не враховувалися.

Також відповідно до довідки Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську № 30496/10/05-013/403/302 від 06.12.2010 року позивачу за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на соціально-побутові потреби в сумі 11494,27 грн., на які нараховані внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ст. 33 Закону України «Про державну службу» визначає складові заробітної плати, до яких входять посадовий оклад, премії, доплати за ранги, надбавки за вислугу років та інші надбавки, серед яких не зазначені матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на соціально-побутові потреби.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права з наступних підстав.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплати, доходу), на які відповідно до вказаних Законів нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці, при цьому враховується основна і додаткова заробітна плата, визначена Законом України «Про оплату праці» (далі -Закон № 3723-ХІІ).

Таким чином, матеріальна допомога і грошова винагорода за працю в органах державної влади є частиною заробітної плати посадових осіб, виплачуються за рахунок та в межах фонду оплати праці, передбаченого в Державному бюджеті України, враховуються під час обчислення середнього заробітку, на них нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому останні повинні враховуватися при обчисленні пенсії державного службовця.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється нормами Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст.37 вказаного Закону на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч.ч.2, 6 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Також слід врахувати, що згідно пункту 1 частини першої статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

З огляду на наведене та виходячи з того, що з виплаченої позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2008 роках сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені виплати підлягають включенню до заробітної плати (заробітку, доходу), яка береться для обчислення пенсії.

Разом з тим колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 цього Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, оскільки законами з питань пенсійного забезпечення не встановлено інших строків звернення до суду за захистом порушених прав, до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено шестимісячний строк звернення до суду.

При цьому, відповідно до змісту наведених норм визначальною умовою початку перебігу строку звернення до суду є момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановив суд, про призначення складових заробітної плати, врахованих при обчисленні розміру її пенсії та сам розмір пенсії ОСОБА_1 було відомо при поданні зави про призначення пенсії та після її отримання. Отже, з цього часу вона повинна була дізнатись про порушення відповідачем її прав.

Враховуючи наведене вище та те, що ОСОБА_1 подала позовну заяву до суду 16 грудня 2010 року, колегія суддів дійшла висновку, що позовну заяву в частині позовних вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області здійснити перерахунок призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових витань), на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 09 січня 2009 року по 15 червня 2010 року слід залишити без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обов'язку на відповідача провести перерахунок пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалася пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, починаючи з 16 червня 2010 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд не з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 195, 196, 198, 202, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2011 року у справі № 2а-4418/11 - скасувати. Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з включенням до заробітку, з якого призначалась пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 09 січня 2009 року по 15 червня 2010 року залишити без розгляду.

В решті частини прийняти нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з включенням до заробітку, з якого призначалась пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, починаючи з 16 червня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст постанови виготовлений 10.03.2015 року.