Справа № 804/393/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 р. Справа № 804/393/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріЗоідзе Т.А.
представника позивач представника відповідача Кукуруза В.Ю. Задорожна А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення, -
13 січня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) з вимогами про:
- визнання недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600077/1 від 17.06.2014 р.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивачем 28.01.2014 р. укладено зовнішньоекономічний контракт №14-0157-12 з «INVERELL LIMITED», Нікосія, Кіпр, згідно з умовами якого продавець зобов'язався здійснити покупцю поставку вогнетривкої продукції на умов DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, а покупець зобов'язався прийняти вогнетривку продукцію на умовах, зазначених у додатках до контракту. На підтвердження заявленої ціни товару до декларації були надані всі необхідні документи для ідентифікації та визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної вартості товару, сумніви ж відповідача щодо задекларованої ціни товару, а відтак і розміру митних платежів, безпідставні. Оскільки всі із вищезазначених вимог були виконані, позивач вважає, що у відповідача не було жодних законних підстав визначити митну вартість за іншим методом, ніж за методом вартості операції, що був заявлений позивачем у ДМВ та ВМД №110010000/2014/020848 від 16.06.2014 р. Позивач вважає, що рішення та картка відмови суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, пояснивши свою позицію наступним. При перевірці поданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» митної декларації та документів, долучених до декларації, митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю було виявлено ряд розбіжностей. Враховуючи, що декларант відмовився надавати додаткові документи, рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови цілком обґрунтовані, підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» зареєстровано 27.02.1997 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 05393043.
Основний вид діяльності Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за КВЕД 24.10 - виробництво чавуну сталі та феросплавів.
Згідно з матеріалами справи, 16.06.2014 позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару, а саме: «невипалена цегла, що містять магнезит, для футерування ковшу в сталеливарному виробництві марок: KUMACAR 10GR Е7 - 76, 270т; KUMACAR 5GR Е5 - 32, 5т»; «невипалена цегла, що містять магнезит, для футерування ковшу в сталеливарному виробництві марки: KUMAL 7 CER - 9, 010т», «вогнетривка суміш марки Kumtun М-65 - 20т».
Зазначений товар надійшов на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 № 14-0157-12, укладеного між «INVERELL LIMITED» та ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» та заявлений до митного оформлення шляхом подання митної декларації №110010000/2014/020848.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» не виконано положення Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Згідно ст.52 Митного кодексу України, декларант, зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 49 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до ст. 52 МК України встановлено обов'язок декларанта, заявляти митну вартість та подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Суд зазначає, що у тому випадку, якщо подані документи:1) містять розбіжності; 2) наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена/підлягає сплаті за ці товари, то це є підставою для витребування додаткових документів відповідно до ч. 3ст. 53 МК України.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що в результаті проведеного контролю встановлено, що документи, подані відповідно до п.2 ст.53 МК України, що підтверджують митну вартість, не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, а саме: на підтвердження митної вартості товару (невипалена цегла та вогнетривка суміш, виробник: «Kumas Manyezit Sanayi A.S.»; країна виробництва Туреччина) надано зовнішньоекономічний контракт від 28.01.2014 № 14-0157-12, що укладений з компанією "INVERELL LIMITED" (Кіпр), за яким товар постачається на умовах DАР - Дніпродзержинськ.
Оскільки контракт є непрямим, до митного оформлення надано дилерський контракт від 11.03.2010, що містить відомості про отримання комісії, яку сплачує виробник - «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» (Туреччина) продавцю - компанії «INVERELL LIMITED» на умовах FOB у розмірі 5% для цегли та 3% для розчинів та інших вогнетривких виробів.
Також відповідно до матеріалів справи, надана до митного оформлення калькуляція собівартості від 29.05.2014 № 0568, видана виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», виготовлена безпосередньо для позивача та визначає собівартість наступним чином: невипаленої цегли KUMACAR 10GR Е7 та KUMACAR 5GR Е5 - на рівні 1 030,00 дол. США/т, цегли KUMAL 7 CER - на рівні 1 145,00 дол. США/т, вогнетривка суміш марки Kumtun М-65 - на рівні 430,00 дол. США/т.
В той же час, суд зазначає, що наданий до митного оформлення прайс-лист, що складений виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» для продавця компанії «INVERELL LIMITED», містить відмінні відомості щодо вартості товару на тих же умовах поставки FOB - порт Gemlik (Туреччина) невипаленої цегли KUMACAR 10GR Е7 та KUMACAR 5GR Е5 - на рівні 1 055,00 дол. США/т, цегли KUMAL 7 CER - на рівні 1 165,00 дол. США/т, вогнетривка суміш марки Kumtun М-65 - на рівні 455,00 дол. США/т. Згідно дилерської угоди, укладеної між виробником та посередником, а саме: розділу 6 «Прайс-лист та умови» ціна прайс-листа включає в себе вартість: продукції, зберігання на складі, транспортування в порт, оформлення необхідної документації.
Суд звертає увагу на те, що вказані витрати відображені і в калькуляції, однак вказана в них ціна є відмінною. Пояснень зазначеним невідповідностям у судовому засіданні не надано.
Також суд зазначає, що за відомостями коносамента від 21.05.2014 № 5 фрахт не сплачено. В підтвердження транспортної складової наданий рахунок від 21.05.14 № 1248, виставлений компанією Realite продавцю - компанії «INVERELL LIMITED», що містить відомості щодо вартості транспортування FOB - порт Gemlik, Туреччина - DAP-Дніпродзержинськ вогнетривких матеріалів у кількості 259,655 т на рівні 15 579,30 дол. США, що становить 60 дол. США/т.
Суд вважає, що зазначений рахунок не може бути використаний в якості підтвердження транспортної складової щодо оцінюваного товару, оскільки відсутні будь-які відомості, які давали б змогу ідентифікувати його з імпортованою партією товару.
З рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України.
Відповідно до вказаного рішення виконання вимог, передбачених п. 1 ст. 58 МКУ щодо наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) за наданими документами перевірити неможливо.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до матеріалів справи надана до митного оформлення декларація країни експорту від 16.05.2014 № 14160400ЕХ039855 не кореспондується із датою рахунку від 17.05.2014 (після оформлення експортної декларації), що виставлений виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» продавцю - компанії «INVERELL LIMITED».
У порушення вимог ст.254 МК України відсутній переклад зазначеного документа. Окрім того, відомості, що містяться у зазначеній декларації неможливо ідентифікувати з імпортованою партією товару (найменування вантажу, умови постачання, вага, вартість задекларованої партії товару).
Відповідно до заяви позивача, що викладена у листі від 16.06.2014 № 062Д/819, підтвердження транспортної складової територією України неможливе, тому з урахуванням умов постачання DAP Дніпродзержинськ відповідно до п.10 ст.58 МКУ вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.
Відповідно п. 10 ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
За відомостями залізничних накладних від 11.06.2014 №№ 47054903, 47054929, від 12.06.2014 №№ 47096078, 47096086 вартість перевезення територією України від порту призначення до м. Дніпродзержинськ зазначеного вантажу вагою 259,655 т складає 10 545 грн. (з урахуванням курсу на 11.06.2014 та 12.06.2014-5,49 дол. США/т).
Платником за залізничне перевезення територією України є УТЛЦ. Угод щодо відшкодування вартості перевезення продавцем «INVERELL LIMITED» зазначеному платнику до митного оформлення не надано.
Враховуючи вищезазначені розбіжності та невідповідності згідно із п.3 ст.53 МКУ, якщо документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант, або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість основних складових товарів; відповідно до ст.254 МКУ переклад копії митної декларації країни відправлення;
Пунктом 6, ст.53 МКУ передбачено, що декларант, або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивача також повідомлено, що пунктом 6. ст.53 МКУ передбачено, що декларант, або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Однак, суд зазначає, що декларант відмовився надати будь-які інші документи щодо підтвердження митної вартості, що підтверджується відповідним записом в декларації митної вартості.
З огляду на те, що надані декларантом документи не відповідають положенням п.п.2, 8 ст.52, п.10 ст.58 МКУ та не містять відомостей, що підтверджені документально, визначені кількісно і є достовірними для підтвердження числових значень митної вартості товару відповідно до п.5, ст.55 МКУ під час проведення консультацій здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Суд зазначає, що у зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було розглянуто можливість застосування наступних методів визначення митної вартості.
Консультацію щодо застосування методів визначення митної вартості та обмін наявною інформацією стосовно митної вартості імпортованого товару за умови додержання вимог щодо її конфіденційності с декларантом проведено.
Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості з урахуванням застережень п.п.3.2, 3.6 ст.64 МКУ для невипаленої цегли KUMACAR 10GR E7 та KUMACAR 5GR E5 за МД від 20.03.2014 № 700160000/2014/251, від 12.06.2014 № 110010000/2014/020813 на рівні 1,2768 дол. США/кг; для невипаленої цегли KUMAL 7 за МД від 30.03.2014 № 700100000/2014/4887 (оформлена за прямим контрактом) на рівні 2,0507 дол. США/кг; для вогнетривкої суміші марки Кumtun М-65 за МД від 25.03.2014 № 700140000/2014/5231 на рівні 0,9399 дол. США/кг.
Відповідно до матеріалів справи, у зв'язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості від 17.06.2014 № 110010000/2014/600077/1, за заявою декларанта товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України, з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого Рішення про коригування митної вартості шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.
Також суд зазначає, що до митного оформлення декларантом надано дилерську угоду від 11.03.2010 між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина та дилером «INVERELL LIMITED», Кіпр, що містить відомості про отримання комісійної винагороди на умовах FOB у розмірі: 5% для цегли, 3% для розчинів та інших вогнетривких виробів; 3,00 дол.США/т для спеченого магнезиту.
Враховуючи наявність дилерської угоди, ціна продажу товару включає складову щодо комісійної винагороди дилера. Документи щодо зазначеної складової декларантом ПАТ «Дніпровський меткомбінат» не надано.
Відповідно п.4 дилерської угоди від 11.03.2010, приймання замовлень на продукцію від «INVERELL LIMITED», Кіпр, здійснюється за «прайс-листом» «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина.
Враховуючи умови дилерської угоди від 11.03.2010, комісійна винагорода дилера складає: «невипалена цегла марок KUMACAR 10GR Е7 та KUMACAR 5GR Е5»- 52,75 дол.США/т; «невипалена цегла марки KUMAL 7 CER» - 58,25 дол.США/т; «вогнетривка суміш марки Kumtun М-65» 13,65 дол. США/т. Дилерська угода від 11.03.2010 не містить відомостей щодо порядку виплати комісійної винагороди та формування ціни продажу.
Частиною четвертою ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Коригування митної вартості проведено за рішенням від 17.06.2014 №110010000/2014/600077/1 (6 метод).
У зв'язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості від 17.06.2014 № 110010000/2014/600077/1, за заявою декларанта товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України, з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого Рішення про коригування митної вартості шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.
Відповідно положень частини восьмої ст. 55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Листом від 30.07.14 №062Д/1136 для підтвердження заявленої митної вартості Позивачем надіслано до митниці: висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 21.07.2014 №ГО-3176, копію листа перевізника від 28.05.2014 №149. Інші документи за сформованим переліком до митниці не надходили.
Відповідно до положень частини дев'ятої статті 55 Кодексу митницею, з урахуванням положень законодавства, розглянуто додаткові документи та повідомлено про наступне: ціна продажу товару на комерційних умовах поставки ЭАР, заявлена декларантом ПАТ «Дніпровський меткомбінат» як митна вартість, складає невипаленої цегли KUMAL 7 CER та KUMACAR 5GR Е5 - на рівні 1 130,00 дол. США/т, цегли KUMAL 7 CER - на рівні 1 240,00 дол. США/т, вогнетривка суміш - на рівні 520,00 дол. США/т. Враховуючи заявлену декларантом митну вартість за ціною угоди, проведено обчислення, згідно наданих документів, повноти включення всіх складових до заявленої ціни товару.
З урахуванням умов поставки відповідно п.10 ст.58 МКУ, складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням від виробника до пункту призначення.
У підтвердження транспортної складової митної вартості заявлених товарів під час митного оформлення декларантом надано рахунок, виставлений компанією «Realite» компанії - продавцю «INVERELL LIMITED» від 21.05.2014 №1248 (містить відомості щодо вартості транспортування FOB - порт Gemlik, Туреччина - DAP-Дніпродзержинськ вогнетривких виробів у кількості 259,655 т на рівні 15 579,30 дол.США, що становить 60,00 дол. США/т).
При митному оформленні вищезазначених товарів декларантом ПАТ «Дніпровський меткомбінат)) надавалась копія листа продавця «INVERELL LIMITED» (якими компанія «INVERELL LIMITED» підтверджує відомості щодо оплати перевезення та пропонує врахувати зазначеного інвойсу перевізника в якості угоди на перевезення) від 28.05.2014 №0527.
Наданим ПАТ «Дніпровський меткомбінат» листом перевізника «REALITE Intertrade Corporation» від 28.05.2014 №149 продубльовано інформацію контрагента.
Зазначене унеможливлює використання вказаних рахунків в якості підтвердження транспортної складової оцінюваних товарів, оскільки відсутні відомості щодо ідентифікації з імпортованою партією товарів.
До митного оформлення декларантом надано дилерську угоду від 11.03.2010 між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина та дилером «INVERELL LIMITED», Кіпр, що містить відомості про отримання комісійної винагороди на умовах FOB у розмірі: 5% для цегли, 3% для розчинів та інших вогнетривких виробів; 3,00 дол.США/т для спеченого магнезиту.
Враховуючи наявність дилерської угоди, ціна продажу товару включає складову щодо комісійної винагороди дилера. Документи щодо зазначеної складової декларантом ПАТ «Дніпровський меткомбінат)) не надано.
Відповідно п.4 дилерської угоди від 11.03.2010, приймання замовлень на продукцію від «INVERELL LIMITED», Кіпр, здійснюється за «прайс-листом» «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина.
Враховуючи умови дилерської угоди від 11.03.2010, комісійна винагорода дилера складає: «невипалена цегла марок KUMACAR 10GR Е7 та KUMACAR 5GR Е5» 52,75 дол.США/т; «невипалена цегла марки KUMAL 7 CER» - 58,25 дол.США/т; «вогнетривка суміш марки Kumtun М-65" - 13,65 дол.США/т. Дилерська угода від 11.03.2010 не містить відомостей щодо порядку виплати комісійної винагороди та формування ціни продажу.
Частиною четвертою ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.
Товар постачається за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 №14-0157-12, відповідно до якого умови платежів визначено додатками (специфікаціями). Додатком від 29.04.2014 № 6 до зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 №14-0157-12 визначено 100% оплату вартості поставленого товару протягом 10 днів з дати поставки.
Відповідно п.3.3 зазначеного зовнішньоекономічного контракту, датою поставки при поставці залізничним транспортом вважається дата календарного штемпеля ст. Правда Придніпровської залізниці на залізничній накладній. За відомостями залізничних накладних від 11.06.2014 №47054903, №47054929, від 12.06.2014 №47096078, №47096086 - дата календарного штемпеля ст. Правда Придніпровської залізниці - 14.06.2014.
Враховуючи дату фактичної поставки партії товару, випущеної у вільний обіг за митною декларацією від 17.07.2014 №110010000/2014/021125 та положення зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 №14-0157-12 щодо остаточної оплати товару протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, на момент подання листа від 30.07.14 №062Д/1136, оплата за товар повинна бути здійснена.
Листом ПАТ «Дніпровський меткомбінат» від 30.07.14 №062Д/1136 банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, до митниці не надіслано.
Відповідно до положень частини другої ст.58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 69 - 72, 86, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко