Справа № 538/1127/14-а
Суддя: Орел І. І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/1127/14-а
Провадження № 2-а/549/4/15
Постанова

іменем України

10 березня 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Орел І.І.

при секретарях Міщенко Т.А.,Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнухи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9,

ОСОБА_10,

ОСОБА_11,

ОСОБА_12,

ОСОБА_13,

ОСОБА_14,

про визнання нечинними та скасування рішень, прийнятих сесіями 6-го скликання:

· 35-ї №15 від 21 травня 2013 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки»

· 43-ї №№25,26 від 24 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки»

· 46-ої №36 від 08 квітня 2014 року і 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» -

·

встановив:

У червні місяці 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання нечинними та скасування рішень, прийнятих Лохвицькою міською радою на сесіях 6-го скликання, а потім уточнюючими позовними заявами робив доповнення до предмету позову.

Так, як з часу подачі позову майже за піврічний термін змінилися деякі обставини, то позивач частково змінив предмет поданого раніше позову шляхом виключення із спору відповідачів: державні реєстратори - Держземагентства і управління юстиції, третю особу ОСОБА_15 та включив третю особу на стороні позивача ОСОБА_3 і просить розглядати в подальшому справу тільки по формі та за змістом, що приведений в позовній заяві від 18 грудня 2014 року.

В підтвердження своїх позовних вимог вказує, що рішення прийняті на пленарних засіданнях сесій: 35-ї №15 від 21 травня 2013 року, 43-ї №25,26 від 24 грудня 2013 року, 46-ої №36 від 08 квітня 2014 року та 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року 6-го скликання Лохвицької міської ради, стосовно земельних питань, проведені з порушенням деяких норм регламенту, без повної попередньої підготовки, з порушенням офіційного оприлюднення проектів рішень ради, процедури голосування та встановлених законом прав депутатів.

Оскаржувані рішення Лохвицької міської ради Полтавської області, були прийняті без попереднього оприлюднення на веб-сайті Лохвицької міської ради Полтавської області www.lmr.gov.ua.

Всупереч ст.ст.13,14,15 Закону України « Про доступ до публічної інформації» та ст.7.4. власного регламенту, затверджений 10-ою сесією рішенням №27 від 30.08.2011 року, голова не організував роботу по оприлюдненню проектів вищезазначених рішень в засобах масової інформації за 20 днів до дня проведення сесії.

Порушення процедури голосування полягало в тому, що міський голова не виносив кожне питання про виділення земельних ділянок конкретній людині на голосування, а голосування проведене пакетом.

Депутати міської ради, що приймали участь в засіданнях стверджують, що нинішні посадові особи міської ради користуються містобудівною документацією, котра виготовлялася в минулому столітті без відповідного перезатвердження та без урахування вимог, що випливають із норм чинних законів.

Лохвицька міська рада, на сьогодні, користується не Генеральним планом, а лише планом реконструкції та благоустрою центральної частини міста сектору містобудування Лохвицької РДА. Факт відсутності Генерального плану та детального плану міста Лохвиці підтверджено, як постановою від 02 вересня 2014 року Лохвицького районного суду так і постановою від 22 жовтня 2014 року Харківського апеляційного адміністративного суду.

Голова Лохвицького міського самоврядного органу на сесії, а потім і офіційно на сайті ради та в районній газеті «Зоря», визнає про відсутність затвердженого Генерального плану та іншої містобудівної документації, а це є одним із основних аргументів для визнання судом оскаржуваних позивачем рішень нечинними.

Позивач вважає, що виділення земельних ділянок у власність громадян наближених до посадової еліти міської ради є протиправними.

Рішеннями Лохвицької міської ради безпідставно виділено у власність земельні ділянки площею 100 кв. м., для будівництва індивідуальних гаражів:

- ОСОБА_8, бабусі землевпорядника ОСОБА_16, по АДРЕСА_1;

· ОСОБА_7, матері землевпорядника ОСОБА_16, по АДРЕСА_2, на майданчику прибудинкової території гуртожитку Лохвицької райспоживспілки;

· ОСОБА_11, матері юрисконсульта міської ради ОСОБА_17, по АДРЕСА_3;

· приватному підприємцю ОСОБА_4, по АДРЕСА_4(після виділення ОСОБА_4 свою земельну ділянку переуступає дружині міського голови ОСОБА_19);

· ОСОБА_14, тестю міського голови, по АДРЕСА_5;

· приватному підприємцю ОСОБА_9, ОСОБА_10, члену виконкому та куму міського голови, по АДРЕСА_6.

Земельні ділянки площами по 100 кв.м. виділені ОСОБА_12, та ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_6, для комерційних цілей.

Приховавши комерційне значення площадок та безоплатно передавши землі на користь членів «посадової еліти», відповідачем завдано матеріальної шкоди місцевому бюджету на загальну суму 472,6 тис.грн.

Просить визнати нечинними та скасувати рішення сесій 6-го скликання Лохвицької міської ради:

· 35-ї сесії №15 від 21 травня 2013 року «Про зміну цільового призначення земельної ділянки із земель житлової забудови (для будівництва індивідуальних гаражів) в землі громадської забудови (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі)», за рахунок земель приватної власності на ОСОБА_4;

· 43-ї від 24 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки», згідно переліку вулиць та прізвищ наведені в додатках до рішень: №25 (під №з/п: 1 - ОСОБА_11; 2- ОСОБА_14; 3-ОСОБА_8; 10 - ОСОБА_7); №26 ( під № з/п: 1 ОСОБА_13; 2- ОСОБА_12; 3-ОСОБА_5; 4- ОСОБА_6; 5- ОСОБА_9; 6- ОСОБА_10);

· 46-ї від 08 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки», згідно переліку вулиць та прізвищ наведені в додатку до рішення №36 ( під № з/п 1-ОСОБА_13; 2- ОСОБА_12; 3 -ОСОБА_5; 4- ОСОБА_6; 5-ОСОБА_14; 7 -ОСОБА_9; 8-ОСОБА_10);

· 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує ОСОБА_11 право власності на земельну ділянку».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав. Суду показав, що депутати та міський голова Лохвицької міської ради при ухваленні рішень про надання земельних ділянок допустили ряд порушень Закону України «Про місцеве самоврядування». Зокрема, була порушена процедура голосування при прийнятті рішень 24 грудня 2013 року. Нормами регламенту Лохвицької міської ради в 2013 році не передбачали пакетної форми голосування, яка була застосована сесією міської ради у грудні місяці 2013 року. Окрім цього прийняті сесією рішення стосуються близьких та рідних осіб голови міста та деяких депутатів. Оскаржувані рішення прийняті 24 грудня 2013 року та 2014 року не були оприлюдненні на веб-сайті Лохвицької міської ради, що суперечить Закону України «Про доступ до публічної інформації» та регламенту затвердженого 10-ю сесією Лохвицькою міською радою.

Міська рада в своїй роботі при виділенні земельних ділянок громадянам користується застарілою містобудівною документацією, яка виготовлена в минулому столітті.

Генеральний план м. Лохвиці не затверджений, міська рада фактично користується не Генеральним планом, а планом реконструкції та благоустрою центральної частини міста, сектору містобудування Лохвицької райдержадміністрації.

При відсутності Генерального плану населеного пункту міська рада при виділенні земельних ділянок допускає порушення земельного законодавства, що виразилися в наданні земельної ділянки громадянам ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які частково Наклалася на земельну ділянку ОСОБА_3, надану останньому в користування в 2010 році.

Якщо протягом попередніх років в абсолютній більшості мінімальна норма земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів надавалася громадянам без порушень їх розмірів, то останнім часом міський голова фальсифікуючи обставини надав 11-тьом громадянам наближеним до нього по 100 кв.м., кожному, для будівництва індивідуальних гаражів.

Враховуючи те, що надані під будівництво гаражів земельні ділянки відносяться не до земель забудови, а до земель комерційного призначення то Лохвицькій міській раді нанесені збитки біля 500 тисяч гривень.

Просить суд визнати названі ним рішення міської ради незаконними та скасувати їх.

ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суду показав, що він є приватним підприємцем і в 2010 році виконком міської ради прийняв рішення про надання йому в оренду земельної ділянки площею 30 кв. м. по АДРЕСА_7 із земель комерційного призначення для встановлення торговельного намету. Договір оренди земельної ділянки підисаний на п'ять років до 25 березня 2016 року. Орендну плату вносить регулярно, щомісячно по 100 гривень.

Останні два роки на виділені йому земельній ділянці не встановлює тимчасовий намет для торгівлі, так не знаходить спільної мови з міським головою.

В 2014 році дізнався, що поряд з його земельною ділянкою виділені під будівництво індивідуальних гаражів земельні ділянки іншим особам. Технічної документації на земельні ділянки не виготовляв.

Представник відповідача Винник А.В. позов не визнав, суду пояснив, що відповідно до ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01гектара, а згідно приписів ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При винесенні рішень депутатами міської ради про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки та затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, не суперечить земельному законодавству, зокрема статтям 40 і 121 Земельного кодексу України. Міська рада при прийнятті рішень, щодо виділення земельних ділянок громадянам в 2013-2014 роках норм діючого законодавства не порушувала.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна людина має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В зв'язку з цим вважає, що ОСОБА_1 не є належним позивачем по справі, він не вправі з огляду на приписи ст. 6 КАС України звертатися до суду з даним позовом, просить суд відмовити позивачу в його позові.

Лохвицький міський голова, Демчук В.І., він же представник відповідача, суду надав пояснення з яких слідує, що міська рада рішення приймає відповідно до ЗУ «Про місце самоврядування», не порушуючи його. Ніяких неправомірних рішень ні він, як міський голова, ні депутати міської ради, не приймали. Всі заяви, зокрема заяви про надання земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів, які надходили до міської ради від громадян лохвицької громади, спочатку ставилися на розгляд комісії міської ради, а вже потім проекти рішень виносилися на голосування, надалі підписується міським головою і оприлюднюється на веб-сайті Лохвицької міської ради.

В Лохвицької міській раді не передбачена посада архітектора, а повноваження щодо містобудування передані архітектору Лохвицького району.

Всі громадяни Лохвицької громади, які зверталися до міської ради з заявами про виділення земельної ділянки для будівництва гаража, отримали дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Кожен отримав той розмір земельної ділянки, яку просив. В 2013-2014 роках земельні ділянки під будівництво гаражів отримало близько 50 осіб на території м. Лохвиці.

24 грудня 2013 року, під час проведення 43-ої сесії 6-го скликання, депутат Онасенко П.І. вніс пропозицію, про голосування за проекти рішень від № 12 по № 41, як таких, що детально вивчені на засіданнях постійних комісій ради та підготовлені для розгляду на пленарному засіданні, шляхом голосування за всі проекти разом. Пропозицію одноголосно підтримали 18 депутатів Лохвицької міської ради, які були присутні на сесії.

В 2014 році пакетне голосування було внесене до норм Регламенту Лохвицької міської ради.

Позивачем не надано доказів або законного обґрунтування, що оскаржувані рішення порушують якимось чином його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна людина має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Права, свободи і інтереси позивача ОСОБА_1 не були порушенні при наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки та затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, не суперечить земельному законодавству.

Стосовно позовних вимог про порушення прав ОСОБА_3, повідомив, що ніяких протиправних рішень, при виділенні земельних ділянок подружжю ОСОБА_9 біля земельної ділянки ОСОБА_3 не прийнято, останній взагалі не має технічної документації та кадастрового номеру на земельну ділянку площею 30 кв.м., яку міська рада надала йому в 2010 році, із земель комерційного призначення, для встановлення торговельного намету.

Свідок ОСОБА_23, повідомила, що вона проживає в м. Лохвиці, є приватним підприємцем і депутатом міської ради. Стверджувала, як і свідок ОСОБА_24, який також є депутатом міської ради і суд заслухав його в якості свідка по справі, що ні на комісії, ні на сесії міської ради проекти рішень, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки та затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, стосовно 11 приближених осіб, їм не надавалися. Також на сесії не було повідомлено про місце розташування земельних ділянок наданих для будівництва індивідуального гаража, площею 100 кв.м. кожному з 11 осіб.

Свідок ОСОБА_25, депутат Лохвицької міської ради, повідомив суду, що звертався до голови міської ради з заявою про відміну рішень про надання земельних ділянок під гаражі від 23 грудня 2013 року, але ці питання не були винесені на сесію. Міський голова повідомив, що відмінюючи рішення будуть порушені права громадян, яким надані ці земельні ділянки. На сесії не уточнювалося місце де будуть збудовані гаражі, але відповідно до документації, гаражі збудовані зовсім в іншому місці, а ніж надано. Проте, що заявниками на земельні ділянки були родичі і приближені міському, голові люди, на сесії не було вказано, але міський голова і його дружина, як депутати міської ради, голосували за прийняття рішень.

На сайті міської ради не бачив оприлюднення проектів рішень, прийнятих депутатами міської ради на сесії.

Свідок, як депутат міської ради, особисто голосував 24 грудня 2013 року за надання земельних ділянок для будівництва гаражів.

Свідок ОСОБА_26, суду показав, що він працює начальником Лохвицького дерземагенства Полтавської області. В обов»язки держземагенства входить погодження виділення земельних ділянок юридичним та фізичним особам району. Свідок стверджує, що всі земельні ділянки, які виділяються Лохвицькою міською радою фізичним особам погоджувалися в держземагенстві і випадків відмови в їх погодженні не було.

Свідок ОСОБА_27, депутат міської ради, повідомив, що подавав міському голові заяву про перегляд і скасування рішень про надання земельних ділянок площею 100 кв.м. для будівництва індивідуальних гаражів 11-тьом наближених до міського голови особам. Рішення про скликання ради у двотижневий термін не було прийнято, натомість отримав усну відповідь, що дані питання повторно розглядатися на сесії не будуть.

Наголосив на ряд порушень у діях міського голови, зокрема:

· відсутність Генерального плану містобудування;

· відсутність доступу до відкритої інформації на сайті міської ради;

· конфлікт інтересів - на сесії не було повідомлено, що з заявами про надання земельної ділянки звернулися родичі та близькі знайомі міського голови, його дружини та депутатів міської ради.

Застосування пакетного голосування, запропонованого 24 грудня 2013 року, під час проведення 43-ої сесії 6-го скликання, депутатом Онасенком П.І., про прийняття проектів рішень від № 12 по № 41, як таких, що детально вивчені на засіданнях постійних комісій ради та підготовлені для розгляду на пленарному засіданні вважає неправомірним, хоч він особисто голосував за надання земельних ділянок громадянам під будівництво гаражів.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 144 Конституції України прописано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної заборони (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районними поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до п. 34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Стаття 20 Земельного кодексу України надає органу місцевого самоврядування право передавати безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цих Кодексом.

Згідно п. «д» ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Що стосується позовних вимог позивача, стосовно ухвалення рішення 35-ї сесії №15 від 21 травня 2013 року «Про зміну цільового призначення земельної ділянки із земель житлової забудови (для будівництва індивідуальних гаражів) в землі громадської забудови (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі)», то суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.20 ЗК України, зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оглянувши в судовому засіданні надані представником відповідача документи, які стосуються заяви ОСОБА_4 про зміну цільового призначення земельної ділянки, суд вважає, що сесія Лохвицької міської ради цілком обґрунтовано із дотриманням ст. 20 ЗК України та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» від 11 квітня 2002 року.

Постановою визначено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться на підставі заяви її власника до міської ради, якщо земельна ділянка розташована у межах населеного пункту. До заяви мають додаватися такі документи:

а) копія державного акту на право власності на земельну ділянку;

б) копія паспорта (серія, номер паспорта, коли і ким виданий та місце проживання) - для власника земельної ділянки;

в) довідка з районного відділу земельних ресурсів та з районного відділу архітектури та будівництва про встановленні обмеження (обтяження) на використання земельної ділянки та земельні сервітуту;

г) обґрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки.

Обов'язковою умовою зміни пільгового призначення земельної ділянки є погодження такої зміни з місцевими органами виконавчої влади - районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

Суд вважає, що ОСОБА_4 надав Лохвицькій міській раді всі необхідні документи, які передбачені Постанвою Кабінету Міністрів України, для зміни цільового призначення земельної ділянки, а сесія міської ради з дотриманням діючого законодавства задовольнила йог заяву.

17 грудня 2013 року ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_28, звернулися із відповідними заявами з додатками (копії паспортів, ідентифікаційних матеріалів та графічних матеріалів з координатами бажано розміщення земельних ділянок) до Лохвицької міської ради про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує право власності на земельні ділянки.

20 грудня 2013 року заяви розглядалися на спільному засіданні комісії міської ради з питань планування бюджету та фінансів, з питань містобудування та ЖКГ, з питань землекористування та екології, де міський голова постановив вирішити дані питання на сесії міської ради, про що було зазначено в проектах рішень і в порядку денному.

24 грудня 2013 року, під час проведення 43-ої сесії 6-го скликання, депутат Онасенко П.І. вніс пропозицію, про голосування за проекти рішень від № 12 по № 41 «пакетом». Пропозицію одноголосно підтримали 18 депутатів Лохвицької міської ради, які були присутні на сесії.

Рішеннями №25,26 від 24 грудня 2013 року Лохвицької міської ради надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, право власності на земельні ділянки.

Цими ж рішеннями в той же час були надані дозволи на розробку проектної документації ще 13 особам.

Відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. У відповідності до приписів ч.1 п. «д» ст. 121 ЗК України, громадяни України мають права на виділяння земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів площею не більшою 0,01 гектарів.

На переконання суду громадяни, яким виділені земельні ділянки сесію Лохвицької міської ради 24 грудня 2013 року, мали право на безоплатне отримання земельних ділянок площею 0,01 гектарів, для будівництва індивідуальних гаражів.

Протягом 2013-2014 років Лохвицька міська рада виділила близько 50 земельних ділянок для будівництва гаражів різними площами від 24 до 100 кв.м.

Рішенням №36 46-ї сесії 6-го скликання Лохвицької міської ради від 08 квітня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_10, право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, загальною площею 0,01 га кожному.

Рішенням № 12 49-ї сесії 6-го скликання Лохвицької міської ради від 12 серпня 20104 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує ОСОБА_11 право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, загальною площею 0,01 га.

Надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведеня земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки та затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, не суперечить земельному законодавству, зокрема статтям 20 і 121 Земельного кодексу України.

Громадяни - ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_28 та ОСОБА_30, як і інші громадяни (всього 41 особа), яким продовж 2013-2014 років рішенням Лохвицької міської ради надавали земельні ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, мали право на безоплатне отримання відповідних земельних ділянок.

Що стосується твердження позивача в судовому засіданні про те що внаслідок виділення земельних ділянок подружжю ОСОБА_9 були порушені земельні права ОСОБА_3, - то це не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. ОСОБА_3 дійсно в 2010 році була надана земельна ділянка для комерційних цілей площею 30 кв.м. по АДРЕСА_8.

Але починаючи з 2012 року ОСОБА_3 не використовує її за призначенням, технічну документацію не виготовив, що він не заперечував в судовому засіданні, тому безпідставним є твердження позивача і самого ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що виділення земельних ділянок подружжю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 порушують його права.

Позивач, як в позовній заяві так і в судовому засіданні наполягав на тому, що на 43-й сесії 6 скликання 24 грудня 2013 року рішення прийняті з порушенням процедури голосування. Цього не заперечують представники відповідача в судовому засіданні, але зважаючи на те, що такі рішення прийняті з ініціативи депутатів і проти такого голосування не заперечував ні один з депутатів міської ради, суд вважає, що підстав для визнання цих рішень нечинними з цих підстав, немає.

Попередньо проекти рішень, які виносилися на розгляд сесії 23 грудня 2013 року розглянуті на спільному засіданні комісій з питань планування бюджету та фінансів, з питань містобудування та ЖКГ, з питань землекористування та екології.

І за названі проекти рішень проголосували всі присутні на сесії депутати міської ради в тому числі ті, що були допитані в якості свідків по справі.

Позивач в судовому засіданні стверджує, що у Лохвицькій міській раді відсутній Генеральний план забудови м.Лохвиця, що являється підставою для ухвалення, на переконання позивача сумнівних рішень.

Що стосується позовних вимог позивача щодо порушення земельного та містобудівного законодавства при прийнятті відповідачем оскаржуваних рішень, зокрема відсутності у останнього права здійснювати передачу (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб до затвердження Генерального плану та детального плану м.Лохвиця, то вони є безпідставними з виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 р., ухваленого у адміністративній справі №538/244/14-а за позовом до Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області про зобов'язання вчинити дії, яка у відповідності з ч.1 ст.72 КАС України має преюдиційне значення, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням №11 від 05.03.2013 р. Лохвицька міська рада визнає Генеральний план, враховуючи погодження та рекомендації Полтавської обласної державної архітектурної ради (протокол №1 від 10.03.1993р.), який не був затверджений «сесією районної ради народних депутатів», хоча саме це вказано в зазначеному протоколі, придатним для регулювання земельних відносин на території м. Лохвиці.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до ч.6 розділу V «Прикінцеві положення» зазначеного Закону, до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.

Як встановлено судом земельні ділянки, стосовно яких оскаржуваними рішеннями відповідача, надавались дозволи на розроблення та затверджувались проекти землеустрою, розташовані в м.Лохвиця на землях житлової та громадської забудови, і цільове призначення цих земельних ділянок, зазначеному в проектах землеустрою, відповідало цільовому призначенню, встановленому у Генеральному плані м.Лохвиці, який було визнано придатним для регулювання земельних відносин на території м. Лохвиці, що підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка начальник відділу Держземагенства у Лохвицькому районі Полтавської області ОСОБА_26

За таких обставин позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивач вказує на те, що при ухваленні рішень про виділення земельних ділянок під будівництво гаражів, були порушені норми Закону України « Про засади запобігання протидії корупції».

При розгляді справи було встановлено, що позивач та й інші особи неодноразово зверталися до прокуратури Лохвицького району та Генеральної прокуратури України з заявами про те, що ухвалені рішення Лохвицької міської ради 24 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» з порушенням норм Закону України «Про засади запобігання протидії корупції».

Після перевірки вказаних заяв, прокурор повідомив зацікавлених осіб, що порушень норм вище названого закону при ухваленні рішень Лохвицькою міською радою, не було.

Посилання позивача на порушення порядку оприлюднення проектів рішень та рішень Лохвицької міської ради не знайшло свого підтвердження в період судового розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні міський голова Демчук В.І. та юрист Винник А.В. стверджують, що всі проекти рішень та рішення оприлюднюються в засобах масової інформації та на веб-сайті Лохвицької міської ради Полтавської області.

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні стверджує, що в наслідок незаконного виділення земельних ділянок наближеним до міського голови особам Лохвицька міська рада не отримала біля 500 тисяч гривень до місцевого бюджету, від того що не виставила вказані земельні ділянки на продаж, а віддала їх під індивідуальне будівництво.

Суд вважає, що твердження позивача нічим конкретним не підтверджується, а є його припущенням.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст.12,20,121 Земельного кодексу України, ст.ст.34,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», ст. ст. 159, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради, про визнання нечинними та скасування рішень, прийнятих сесіями 6-го скликання:

· 35-ї №15 від 21 травня 2013 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки»

· 43-ї №№25,26 від 24 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки»

· 46-ої №36 від 08 квітня 2014 року і 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» - відмовити.

Постанова може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнухинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий