Справа № 802/3930/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3930/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

12 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Охрімовського Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач - ОСОБА_2 зареєстрований реєстраційною палатою Вінницької міської ради 18.08.1997 року, на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області перебуває з 22.08.1997 року як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю, код ВЕД 74.11.1 - адвокатська діяльність.

14.08.2014 року Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області проведено камеральну перевірку позивача щодо своєчасності подання податкової звітності.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт №13/17- від 14.08.2014 року, у якому зафіксовано наступні порушення, а саме: п.п.49.1, 49.2, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.178.4 ст.178 ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями (не подано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік (граничний строк подання - 01.05.2012), за 2012 рік (граничний строк подання - 01.05.2013) та за 2013 рік (граничний строк подання - 01.05.2014)).

У зв'язку з цим, на підставі акту №13/17- від 14.08.2014 року, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2014 року щодо нарахування суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 510,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 01.10.2014 року звернувся із заявою щодо видачі витягу реєстру (обліку) самозайнятих осіб, однак відповідачем було надано відповідь, якою вказано, що витяг з єдиного реєстру самозайнятих осіб надає реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції.

Не погоджуючись із діями та рішенням Вінницької ОДПІ, позивач звернувся до суду з вказаним позовом

За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно до п.16.1 ст.16 ПК України платник податків-зобов'язаний: - стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України (пп.16.1.1.); - вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (пп.16.1.2.); - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому "податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп.16.1.3.); - сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4.).

Відповідно до п.46.1. ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі-податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1, 49.2 ст.49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.63.2 ст.63 ПК України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно п.63.5 ст.63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно пп.65.10.4 п.65.10 ст.65 ПК України, внесення до Державного реєстру запису про припинення-підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі: - реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації.

Судом встановлено, що з 1983 року ОСОБА_2 працював адвокатом у складі Вінницької обласної колегії адвокатів, що підтверджується копією трудової книжки. З 22.08.1997 року позивач перебував як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

02.06.2003 року позивач прийнятий на роботу по трудовому договору на посаду головного юристконсульта Вінницького УВП УТОС. В лютому 2014 року ОСОБА_2 звільнився з посади головного юристконсульта Вінницького УВП УТОС за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

06.10.2014 року позивачем подано заяву до Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області про припинення платника податку, підставою зазначено те, що з 02.06.2003 року працював по трудовому договору.

Право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 зупинено з 29.03.2013 року, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно з п.2 ст.12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону №5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 Закону №5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі: - подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 32 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі: - подання адвокатом заяви про припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 11.32 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (далі-Порядок), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності у порядку, встановленому для фізичних осіб - підприємців, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП; довідки за формою № 4- ОПП та інших документів, що видаються контролюючими органами платнику податків і підлягають поверненню до контролюючого органу.

У разі отримання документів, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими п.п.11.11, 11.12 розділу XI Порядку документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі. Призначається та розпочинається перевірка протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до контролюючого органу першим. Після проведеної документальної позапланової перевірки платника податків та встановлення факту відсутності заборгованості перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, такий контролюючий орган складає довідку про зняття з обліку за формою № 12-ОПП. З моменту видачі довідки за формою № 12-ОПП такий платник податків уважається знятим з обліку у контролюючому органі за умови реєстрації його припинення відповідно до законодавства або внесення запису про припинення до відповідного державного реєстру.

Пунктом 120.1 статті 120 ПК України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог і вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та повноцінно вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, підстав для скасування такого рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Смілянець Е. С.

З оригіналом згідно:

секретар