Справа № 813/6980/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Львів № 813/6980/14

10 год. 04 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гнатковська М.І.;

відповідача: представники Назарко В.Г., Жук О.С.;

прокурора: представник Бойко Н.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Державної фінансової інспекції у Львівській області, за участю Прокуратури Львівської області про визнання протиправними та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент економічної політики Львівської міської ради (далі - ДЕП ЛМР) звернувся з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області (далі -ДФІ у Львівській області), за участю Прокуратури Львівської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.12.2014 року, просить визнати протиправними та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції у Львівській області від 11.09.2014 року №08/13м/6321 «Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства» щодо вжиття вичерпних заходів щодо забезпечення відшкодування інвестиційних внесків на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, в тому числі шляхом стягнення в судовому порядку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДФІ у Львівській області, на виконання ухвал Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2014 року та від 31.07.2014 року, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДЕП ЛМР за період з 2003 року по 01.04.2014 року. Зазначеною перевіркою були встановлені окремі порушення, які відображені в акті ревізії від 08.08.2014 року №08-22/66.

Так, проведеною ревізією встановлено, що позивачем недотримано вимоги ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій», п. 2.6. Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою міської ради від 03.04.2008 р. №1697, п. 2.2.2. договору на будівництво від 15.08.2007 №256 та ст. 629 Цивільного кодексу України, внаслідок чого спеціальним фондом міського бюджету недоотримано доходів від сплати пайових внесків в сумі 768, 7 тис. грн.

Зазначив, що оскільки відповідачем до акту ревізії не долучено доказів, що об'єкт будівництва - 9-ти поверховий житловий будинок на вул. М.Скрипника - вул. Вернадського прийнято до експлуатації, а в акті ревізії неможливо встановити дату введення об'єкта де експлуатації, а відтак, жодного порушення ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій», на думку позивача, не може бути встановлено.

Вказує, що відповідно до п. 2.2.2. договору на будівництво від 15.08.2007 р. №256 замовник зобов'язується сплатити кошти на розвиток соціальної інфраструктури в сумі 1098097,17 грн. в терміни: 30% до початку будівництва 15.09.2007 року та 70% до 30.06.2009 року. Разом з тим, зазначає, що ДЕП ЛМР не є стороною вказаного договору, відтак не може порушити його умови, як і не може вимагати в іншої сторони його виконання на користь інших осіб, не має правових підстав щодо звернення до суду про стягнення боргу.

Таким чином, порушення норм закону та умов договору, що зазначені у вимозі відповідача від 11.09.2014 року №08/13м/6321, на думку позивача, є безпідставними.

Також представник позивача зазначив, що департамент є відповідальним за виконання частини повноважень виконавчих органів міської ради, покладених на нього у встановленому порядку, а такі, як здійснення контролю за надходженням від замовників коштів на розвиток соціальної інфраструктури до них не належали до прийняття ухвали міської ради від 03.04.2008 р. № 1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова».

Отже, департамент економічної політики може здійснювати контроль за сплатою інвестиційних внесків інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова тільки з моменту прийняття вищевказаної ухвали, а саме з 03.04.2008 року, та здійснювати контроль за виконанням лише тих договорів, стороною яких виступав департамент економічної політики.

Крім цього, в результаті проведення ревізії ДЕП ЛМР стало відомо про те, що слідчим СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Миджин М.І. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 18.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Позивач вказує, що оскільки проведення ревізії було здійснено на виконання ухвал Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2014 року та від 31.07.2014 року, то відповідач, відповідно до положення пункту 48 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, мав би передати матеріали ревізій у визначені в пункті 46 цього Порядку строки до правоохоронного органу і не мав права скеровувати позивачеві вимоги, оскільки скерування таких вимог зумовило звернення позивача до суду для їх оскарження і може мати вплив на розслідування кримінальної справи.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили з підстав, викладених у запереченнях від 25.11.2014 року та поясненнях від 18.02.2015 року, в яких зазначено наступне. ДФІ у Львівській області, на виконання ухвал Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2014 року та від 31.07.2014 року, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДЕП ЛМР за період з 2003 року по 01.04.2014 року, за наслідками якої складено акт від 08.08.2014 року №08-22/66.

Зазначають, що залучення коштів пайової участі (внесків) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту передбачено Законом України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. №1699-111 (чинний до 11.03.2011 р.), а з 12.03.2011 р. - Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. №3038, Порядком залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова та Положенням про Департамент економічної політики Львівської міської ради, рішенням від 11.11.2002 р. №458 «Про затвердження основних напрямків житлового будівництва у м. Львові».

В судовому засіданні пояснили, що проведеною ревізією встановлено, що Обласним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Львівської міської ради (далі - ОКП БТІ ЛМР) право власності ТОВ «Студія-Велес» на новозбудований 9-ти поверховий житловий будинок за адресою м. Львів, вул. Скрипника-Вернадського, 42, виготовлено на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Юридичній корпорації «Принцип» від 16.03.2009 р. №ПВ-14-27/09. Також, встановлено, що п. 5 рішення від 16.03.2009 р. №ПВ-14-27/09, постійно діючим Третейським судом при Юридичній корпорації «Принцип», ТОВ «Студія-Велес» зобов'язано сплатити до 30.06.2009 р. на користь Львівської міської ради 70% внеску на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, визначеного договором на будівництво від 15.08.2007 р. №256, що становить 768668,02 грн. Проте, кошти в терміни, визначені договором та у рішенні Третейського суду, ТОВ «Студія-Велес» у спеціальний фонд міського бюджету не сплачено.

Відтак, ревізією виявлено недоотримання спеціальним фондом міського бюджету м. Львова доходів в сумі 768668,02 грн.

Також, представники відповідача в судовому засіданні надали пояснення, що до повноважень ДЕП ЛМР, відповідно Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10. 2006 р. №219, входить встановлення порядку розрахунку та сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури міста, перегляд розміру інвестиційного внеску або звільнення від його сплати згідно з положенням, затвердженим радою. Розмір та терміни сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури відповідно до договору від 15.08.2007 р. №256, погоджено Департаментом економічної політики, що засвідчено підписом в.о. директора Бурганом Т.К.

Відповідно до Положення про порядок розрахунку розміру інвестиційного внеску інвесторів (замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, управління економіки (яке з 06.07.2006 року є структурним підрозділом ДЕП ЛМР) зобов'язане контролювати сплату інвестиційних внесків (розрахованих відповідно до поданих інвесторами зведених кошторисних розрахунків вартості будівництва об'єктів) в обсягах, визначених у договорах на будівництво, з обов'язковим візуванням цим управлінням рішень виконавчого комітету про затвердження актів державної технічної комісії про готовність до експлуатації об'єктів.

Поряд з тим, ухвалою Львівської міської ради від 03.04.2008 р. №1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», контроль за сплатою інвестиційних внесків інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова покладено на ДЕП ЛМР.

Відповідач звертає увагу, що Держфінінспекція, пред'являючи ДЕП ЛМР вимогу щодо усунення виявлених порушень законодавства, врахувала, що Департамент не є стороною договору, однак уповноважений здійснювати контроль за надходженням інвестиційних внесків.

Щодо підставності направлення відповідачу вимоги про усунення порушень, за результатами проведеної за зверненням правоохоронних органів в межах кримінальної справи позапланової ревізії, представники відповідача просили врахувати позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 10.12.2013 р., яка визначає, що правило, за якого, при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу, матеріали ревізії передаються до останніх, не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного п.7. ч.1. ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» права направляти за результатами проведених позапланових ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ, з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності органів Держфінінспекції згідно з положеннями ст. 2 цього ж Закону.

Таким чином, ДЕП ЛМР, діючи в інтересах територіальної громади м. Львова, забезпечує виконання дохідної частини спеціального фонду міського бюджету, а тому зобов'язаний вжити вичерпних заходів щодо забезпечення відшкодування інвестиційних внесків на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, в тому числі шляхом стягнення в судовому порядку.

Крім цього, представники відповідача зазначили, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, тому представники відповідача просили врахувати таку позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 13.05.2014 р. та від 20.05.2014 р.

Під час розгляду справи, представники відповідача заперечення підтримали, зазначили, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, просили у їх задоволенні відмовити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Департаменту економічної політики Львівської міської ради, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДФІ у Львівській області на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2014 року по справі №461/7922/14-к, про надання дозволу на проведення позапланової виїзної документальної ревізії та ухвали від 31.07.2014 року про надання дозволу на продовження позапланової виїзної документальної ревізії, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДЕП ЛМР за період з 2003 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт від 08.08.2014 року №08-22/66.

Серед іншого, в акті ревізії було зазначено про наявність боргових зобов'язань ТОВ «Студія-Велес» перед міським бюджетом м. Львова по сплаті пайового внеску під час будівництва житлового будинку за адресою вул. Скрипника-Вернадського, 42 у м. Львів. Зокрема, відповідно до п. 2.2.2 договору від 15.08.2007 року №256, згідно з розрахунком проведеним завідувачем сектора місцевих податків та регуляторної політики відділу місцевих податків, тарифів та цін управління економіки департаменту Чорною Л.Б. на підставі листа УКБ Львівської міської ради від 08.08.2007 року №4-4070, Замовник зобов'язаний сплатити кошти на розвиток соціальної інфраструктури в сумі 1098097,17 грн. Вказану вище суму пайового внеску на розвиток соціальної інфраструктури Замовник зобов'язаний сплатити в терміни: 30% до початку будівництва (до 15.09.2007 року) та 70% до 30.06.2009 року. Згідно листа Департаменту фінансової політики ЛМР №22-39 від 24.07.2014 року, протягом ревізійного періоду від ТОВ «Студія-Велес» до цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м. Львова надійшло коштів в сумі 329429,15 грн. Таким чином, Інвестор та/або Замовник не сплатив пайовий внесок в міський бюджет м. Львова у сумі 768668,02 грн., що призвело до недоотримання доходів міським бюджетом на відповідну суму.

Відповідач зазначив, що вказані факти є порушенням вимог ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій», п. 2.6. Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою міської ради від 03.04.2008 р. №1697, п. 2.2.2. договору на будівництво від 15.08.2007 р. №256 та ст. 629 Цивільного кодексу України, що, у свою чергу, призвело до недоотримання міським бюджетом доходів від сплати пайових внесків в сумі 768668,02 грн.

За наслідками ревізії, відповідачем складено та надіслано лист «Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства» від 11.09.2014 року №08-13м/6321, в якому, з метою повного усунення виявлених порушень, вимагав у позивача вжити вичерпних заходів щодо забезпечення відшкодування інвестиційних внесків на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, в тому числі шляхом стягнення в судовому порядку.

При вирішенні спору, суд враховує наступне.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно з ст. 13 Бюджетного кодексу України, бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.

Відповідно до ст. 69-1, 71 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів, які включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Між Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради (Замовник) та Управлінням архітектури Львівської міської ради укладено договір на будівництво 9-ти поверхового житлового будинку на вул. Скрипника-Вернадського від 15.08.2007 року №256 (далі - договір від 15.08.2007 р. №256). Підпунктом 2.2.2 пункту 2.2. вказаного договору визначено, що Замовник зобов'язується сплатити кошти на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 1098097,17 грн. у терміни: 30% до початку будівництва (15.09.2007 р.) та 70% до 30.06.2009 р.

Відповідно до договору від 30.09.2003 р. №26 із змінами, укладеного між ТОВ «Студія-Велес» та Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради, предметом такого є фінансування та будівництво житлового багатоквартирного будинку на вул. Скрипника - вул. Вернадського у мікрорайоні Сихів-18.

Так, Департаментом до ревізії надано платіжне доручення від 21.08.2007 р. №88 та виписку ГУДКС у Львівській області, які підтверджують перерахування Інвестором ТОВ «Студія-Велес» до початку будівництва пайового внеску в сумі 329429,15 грн. (30%) у місцевий бюджет м. Львова. Інших документів, які б підтверджували сплату коштів у міський бюджет м. Львова після закінчення будівництва житлового будинку в сумі 768668,02 грн. до ревізії не надано.

Згідно листа Департаменту фінансової політики ЛМР №22-39 від 24.07.2014 року, протягом ревізійного періоду від ТОВ «Студія-Велес» до цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м. Львова надійшло коштів в сумі 329429,15 грн. Таким чином, відповідач вказав, що Інвестор та/або Замовник не сплатив пайовий внесок в міський бюджет м. Львова у сумі 768668,02 грн., що, у свою чергу, призвело до недоотримання доходів міським бюджетом на відповідну суму.

Так, статтею 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою міської ради від 03.04.2008 р. №1697, із змінами, внесеними ухвалою міської ради від 09.07.2009 р. №2779, граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію.

Згідно з вимогами Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006 р. №219, до повноважень Виконавчого комітету Львівської міської ради належить прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів та затвердження актів державних комісій про прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів для юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців; надання дозволів на проектування, будівництво, розширення, реконструкцію об'єктів житлово-цивільного, виробничого та іншого призначення тощо.

Судом встановлено, що Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.09.2011 року №499 (а.с.194), на підставі звернення ОСББ «На Вернадського», присвоєно новозбудованому житловому будинку на вул. Скрипника-Вернадського у мікрорайоні Сихів-18 поштовий номер 42 на вул. Вернадського.

Крім цього, рішенням постійно діючого Третейського суду при Юридичній корпорації «Принцип» від 16.03.2009 р. №ПВ-14-27/09, визнано за ТОВ «Студія-Велес» право власності на житловий будинок, що розташований на розі вулиць Скрипника-Вернадського у мікрорайоні Сихів, 18, м. Львова. Також вказаним рішенням зобов'язано ТОВ «Студія-Велес» сплатити до 30.06.2009 р. на користь Львівської міської ради 70% внеску на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова визначеного договором на будівництво від 15.08.2007 р. №256, що становить 768668,02 грн.

Слід звернути увагу, що ТОВ «Студія-Велес» на підставі акта приймання-передачі житлового комплексу від 13.08.2010 р. передано на баланс ОСББ «На Вернадського» житловий будинок, розміщений за адресою: м. Львів, вул. Скрипника-Вернадського, 42. В даному акті зазначено, що «рік введення в експлуатацію - 2010 р.»

Тому твердження позивача щодо відсутності відомостей про прийняття до експлуатації об'єкта будівництва та неможливості встановлення дати введення такого до експлуатації, не можна визнати обґрунтованими.

Щодо твердження позивача, що ДЕП ЛМР не є стороною договору на будівництво від 15.08.2007 р. №256, відтак не може порушити його умови, як і не може вимагати в іншої сторони його виконання на користь інших осіб, не має правових підстав щодо звернення до суду про стягнення боргу, суд зазначає наступне.

До повноважень ДЕП ЛМР, відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006 року №219 (далі - Положення №219), входить встановлення порядку розрахунку та сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури міста, перегляд розміру інвестиційного внеску або звільнення від його сплати згідно з положенням, затвердженим радою.

Згідно рішення Львівської міської ради від 04.04.2003 р. №236 (із змінами) «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова» (далі - рішення №236) уповноваженим виконавчим органом міської ради щодо здійснення контролю за надходженням від замовників коштів на розвиток соціальної інфраструктури та проведення перевірки сплати інвестиційних внесків у визначених договорами обсягах до затвердження актів державними приймальними комісіями про прийняття (введення) в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів шляхом візування рішень виконкому Львівської міської ради було управління економіки Львівської міської ради.

Відповідно до рішення №236, управління економіки зобов'язане контролювати сплату інвестиційних внесків (розрахованих відповідно до поданих інвесторами зведених кошторисних розрахунків вартості будівництва об'єктів) в обсягах, визначених у договорах на будівництво, з обов'язковим візуванням цим управлінням рішень виконавчого комітету про затвердження актів державної технічної комісії про готовність до експлуатації об'єктів.

На підставі ухвали Львівської міської ради «Про цільовий фонд розвитку соціальної інфраструктури м. Львова» від 24.06.2004 р. №1493, з метою акумулювання коштів для цільового фінансування заходів щодо розвитку соціальної інфраструктури, забезпечення комплексної забудови міста Львівською міською радою у складі спеціального фонду міського бюджету Львова створено цільовий фонд розвитку соціальної інфраструктури. Контроль за своєчасністю та повнотою сплати інвестиційних внесків на розвиток соціальної інфраструктури міста здійснює управління економіки.

Як слідує із долученого до матеріалів справи договору від 15.08.2007 р. №256, розмір та терміни сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури погоджено Департаментом економічної політики, що засвідчено підписом в.о. директора Бурганом Т.К.

З прийняттям ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008 р. №1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», втратили чинність рішення Львівської міської ради від 04.04.2003 р. №236 та ухвала Львівської міської ради від 24.06.2004 р. №1493.

Відповідно до вказаної ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008 р. №1697, контроль за сплатою інвестиційних внесків інвесторів (замовників забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова покладено на Департамент економічної політики Львівської міської ради.

Суд зазначає, що в даній ухвалі відсутні обмеження контрольних функцій Департаменту за договорами, укладеними за типовою формою, затвердженою Положенням, тому, незважаючи на те, що позивач не є стороною договору на будівництво від 15.08.2007 р. №256, він уповноважений здійснювати контроль за надходженням інвестиційних внесків.

При цьому, варто зазначити, що суд погоджується із доводами відповідача, що Департамент як структурний підрозділ Львівської міської ради повинен діяти в інтересах територіальної громади та вжити всіх заходів щодо надходження коштів до місцевого бюджету.

Щодо підставності направлення відповідачу вимоги про усунення порушень, за результатами проведеної за зверненням правоохоронних органів в межах кримінальної справи позапланової ревізії, суд зазначає наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №550 (далі - Порядок).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно ч. 6 ст. 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Згідно з пунктом 48 цього Порядку у разі проведення ревізії на підставі звернення правоохоронних органів, а також коли ревізією, проведеною з інших підстав, виявлено порушення, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних правопорушень, матеріали таких ревізій у визначені в пункті 46 цього Порядку строки передаються до правоохоронних органів. Про результати розгляду матеріалів ревізії (крім проведених у зв'язку із здійсненням кримінального провадження) правоохоронні органи повідомляють контролюючому органу протягом 10 робочих днів після прийняття відповідного рішення.

Порядок взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затверджений наказом Головного контрольно-ревізійного управління України, Міністерства внутрішній справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19 жовтня 2006 року № 346/1025/685/53 (далі - Порядок взаємодії), розмежовує дві форми взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та правоохоронними органами в процесі виконання покладених на ці органи завдань, з'ясуванні питань фактів порушень законодавства у фінансово-господарській діяльності підконтрольних установ. По-перше, це проведення контролюючим органом самостійно ревізій за зверненнями правоохоронних органів (порядок призначення і організації врегульований в розділі 2, пункти 2.1-2.12 цього Порядку); і по-друге - залучення працівників контролюючого органу за зверненнями правоохоронних органів для участі в перевірках як спеціалістів (розділ 3, пункти 3.1-3.2 Порядку взаємодії).

При цьому, в абзаці восьмому пункту 3.1 Порядку взаємодії встановлено, що лише у випадках (за матеріалами) участі працівників контролюючого органу як спеціалістів у перевірках, що проводилися правоохоронними органами, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів контролюючим органом не направляються, заходи щодо стягнення в судовому порядку коштів або припинення бюджетного фінансування і кредитування у випадках, передбачених статтею 11 Закону № 2939-XII, не вживаються, протоколи про адміністративне правопорушення не складаються.

У випадку проведення ревізії за зверненням правоохоронного органу абзац четвертий пункту 5.4 Порядку взаємодії прямо встановлює обов'язок контролюючого органу при передачі ревізійних матеріалів в листі до органу, який запитував інспектування, зазначити, які заходи для усунення порушень законодавства та відшкодування матеріальної шкоди (збитків) ужито контролюючим органом та керівництвом об'єкта контролю.

Вказана правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 р., в якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що передбачене в п. 48 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами і пункті 5.2 Порядку взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України правило, за якого при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу, матеріали ревізії передаються до останніх, не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного п.7. ч.1. ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» права направляти за результатами проведених позапланових ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ, з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності органів Держфінінспекції згідно з положеннями ст. 2 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім цього, як слідує з матеріалів справи, Держфінінспекцією пред'явлено вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір в сумі 768668,02 грн. та необхідність їх стягнення.

Суд враховує, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вказана правова позиція, викладена у Постановах Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року, від 15 квітня 2014 року, від 13 травня, від 18 вересня 2014 року та 20 січня 2015 року, в яких колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, підстави для скасування вимоги ДФІ у Львівській області від 11.09.2014 №08-13м/6321 щодо вжиття вичерпних заходів щодо забезпечення відшкодування інвестиційних внесків на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова, в тому числі шляхом стягнення в судовому порядку, у суду відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 70, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2015 року.

Суддя Клименко О.М.