Справа № 2а/0370/1951/11
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Київ К/800/55909/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

секретаря - Бруя О.Д.,

за участю представника відповідача - Приходько Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі № 2а/0370/1951/11 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернувся в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - ДПІ), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 830 166,45 грн. та № /0 про збільшення суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ від 28 січня 2011 року № /0 повністю та № /0 в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову та в цій чатині прийнято нову постанову, якою відмовлено у скасуванні податкових повідомлень-рішень 28 січня 2011 року № /0 повністю та № /0 в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн. В іншій частині залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що податковим органом проведена планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 16 липня 2009 року по 30 червня 2010 року, за результатами якої складений акт від 16 грудня 2010 року № 9620/17-2/НОМЕР_1.

За висновками перевірки податковим органом встановлені порушення ФОП ОСОБА_2 норм підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого встановлено заниження валового доходу за 2009 рік в сумі 5 539 000,00 грн. та нараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 830 166,45 грн. Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок непред'явлення первинних документів бухгалтерського та податкового обліку за період з жовтня 2009 року по червень 2010 року на підтвердження правомірності формування податкового кредиту, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту в загальній сумі 66 696,00 грн.

На підставі наведеного акту перевірки, 28 січня 2011 року ДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 830 166,45 грн. та № /0 про збільшення суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн. (в тому числі за основним платежем 66 696,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 16674,00 грн.).

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, до яких належать і фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності, регулюється Указом Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ).

Пункт 1 статті 1 Указу надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000,00 тис. грн.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до пункту 22.10 статті 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі - Закон) правовідносини з оподаткуванням доходів фізичних осіб від зайняття підприємницької діяльності врегульовувались положенням розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів від 26 грудня 1992 року «Про прибутковий податок громадян», який підлягав застосуванню з урахування положень пункту 9.12 статті 9 Закону.

Згідно за статтею 13 розділу ІV Декрету, оподатковуваним доходом громадян від заняття підприємницькою діяльністю вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Відповідно до пункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1, отримані вказаними фізичними особами, оподатковуються згідно з підпунктом 9.12.2 зазначеного пункту за загальними правилами, встановленими Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Суд касаційної інстанції зазначає, що аналіз загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року «Про систему оподаткування», якими встановлювались засади податкових відносин в Україні на час виникнення спірних відносин, та наведених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що оподаткування доходів суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - платника єдиного податку, отриманих з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, має здійснюватись із застосуванням встановлених Законом правил загальної системи оподаткування для платників податків, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № 000321701/0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 830 166,45 грн.

Стосовно відмови в скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, як свідчить текст постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 не обґрунтував та не надав цьому факту належної правової оцінки.

Суд касаційної інстанції вважає, що з'ясування цих фактичних обставин справи має суттєве значення для встановлення наявності підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

Вказані обставини виключають можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та правової оцінки обставин справи.

У відповідності до частини четвертої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що оскільки суд апеляційної інстанції не виконав покладених на нього функцій і не перевірив належним чином законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині відмови в скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року в частині відмови у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16586,50 грн. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 про збільшення суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн.

В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: