Справа № 369/4362/14-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/4362/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Пінкевич Н.С. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання рішеннь ради протиправними та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі - позивачі) звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 листопада 2013 року про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 в наданні згоди на відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства; про надання згоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 на відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1, у власність для ведення особистого селянського господарства.

Києво-Святошинський районний суд Київської області своєю постановою від 10 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області із заявами про надання земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1, у власність для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 548 від 21 листопада 2013 року відмовлено в наданні згоди на відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 548 від 21 листопада 2013 року відмовлено в наданні згоди на відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 550 від 21 листопада 2013 року надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 551 від 21 листопада 2013 року надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5

За ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З пояснень сторін встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини та тривалий час не можуть вирішити питання щодо належності земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_6, яка була родичкою сторін по справі.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2013 року визнано протиправною бездіяльність селищної ради щодо не розгляду заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3; зобов'язано селищну раду розглянути на найближчій сесії заяви; визнано протиправною та скасовано рішення Чабанівської селищної ради № 47 від 03 березня 2011 року про надання дозволу на користування земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1 ОСОБА_4

На виконання постанови суду рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 547 від 21 листопада 2013 року скасовано рішення ради № 47 від 03 березня 2011 року.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів.

Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що посилання позивачів, що вони тривалий час користуються спірною земельною ділянкою, є необгрунтованими, оскільки право користування землею має посвідчуватися відповідними правовстановлюючими документами, а фактичне користування землею не підтверджує правомірності такого користування. Також суд критично оцінює твердження, що відповідачами продано за великі кошти будинок із земельною ділянкою біля будинку, оскільки спірна земельна ділянка має інше цільове призначення. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що земельна ділянка перебувала у віданні селищної ради та на час передачі земельної ділянки не була передана у власність або користування іншим особам. Позивачами не було надано суду доказів, які підтверджували їх право на першочергове надання їм даної земельної ділянки у порівнянні з відповідачами. Селищна рада як розпорядник земель передала її відповідачам у порядку, встановленому чинним законодавством, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ради є законними та обґрунтованими, а тому у задоволенні позову відмовив правомірно.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16.03.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.