Справа № 2а-435/11, 2а-465/145/14
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/9163/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Франківського відділу соціального захисту правління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Франківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною,

встановив:

У грудні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту ДГП Львівської МР, у якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплачувати позивачу допомогу по догляду дитини до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше від прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років; 2) зобов'язати відповідача зробити перерахунок нарахованих сум цієї допомоги відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період з 01.01.2007 р. по 09.09.2008 р. до рівня не менше від прожиткового мінімуму на місяць.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 10.09.2014 року поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з даним позовом. Позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту ДГП Львівської МР щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 3 років відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.. Зобов'язано Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту ДГП Львівської МР нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену державну допомогу по догляду за дітьми, до досягнення ними трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 3 років відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решта позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду прийнята з неповним дослідженням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі відповідач покликається на те, що судом не враховано, що стягнення з відповідача допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є неможливим, оскільки потребує збільшення фінансування з Державного бюджету України. Крім цього, зазначає апелянт, що виплата у 2007 р. позивачу як особі, що здійснювала догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, була проведена в розмірах, встановлених абз.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і немає жодних підстав для стягнення інших сум. Також звертає увагу апелянт на те, що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 10.09.2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом вірно встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 перебувала на обліку у відповідача та отримувала допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку за 2007 р. - 2008 р. відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (а.с. 10, 17, 23, 24).

Суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання допомоги по догляду за дитиною відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 3 років за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що одним з видів такої державної допомоги сім'ям з дітьми, є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно ст.ст. 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом, має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені ст. 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими, зокрема, було зупинено на 2007 рік дію ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також положення ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо встановлення інших розмірів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 року відновили дію положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», згідно яких розмір державної допомоги по догляду за дитиною становить у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачу допомога по догляду за дитиною виплачувалась у розмірі меншому ніж передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо отримання допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку у 2007 році за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції також вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог за 2008 р., з урахуванням наступного.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», правовідносини щодо виплати допомоги регулюються Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн..

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відновили свою дію з 1 січня 2009 року.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доводи апелянта є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для скасування постанови суду першої інстанції від 10.09.2014 року.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль