Справа № 802/3933/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3933/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

18 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Швець А.І.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Геруса Р.В.

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови Вінницької обласної Ради Свитка Сергія Михайловича на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до голови Вінницької обласної Ради Свитка Сергія Михайловича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2014 року депутат Вінницької обласної Ради ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до голови Вінницької обласної ради Свитка Сергія Михайловича (далі - Відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування Розпорядження голови Вінницької обласної Ради №257 від 09 вересня 2014 року "Про призначення ОСОБА_7 на посаду головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представники Відповідача та третьої особи в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Приписи ч.2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлюють, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

В свою чергу, сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада, відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Частинами 10 та 11 вищезазначеної норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Рекомендації постійних комісій підлягають обов'язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк

Постійні комісії, на підставі ч.14 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова районної, обласної, районної у місті ради скликає сесії ради, повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради, веде засідання ради.

Нормою п. 5 ч. 6 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що голова районної, обласної, районної у місті ради координує діяльність постійних комісій ради, дає їм доручення, сприяє організації виконання їх рекомендацій.

Частиною 7 цієї ж статті визначено, що голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

З обставин справи встановлено, що 21-22 травня 2014 року на спільному засіданні чотирьох постійних комісій Вінницької обласної Ради було розглянуто питання щодо кандидатур на заміщення вакантних посад керівників закладів охорони здоров'я - об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. За результатами проведеного засідання постійні комісії Вінницької обласної Ради вирішили рекомендувати голові обласної Ради внести кандидатури ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на заміщення вакантної посади головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні на розгляд президії та сесії обласної Ради, про що складено протокол №34/60/88/27 від 21-22 травня 2014 року.

09.09.2014 року Вінницькою обласною радою за підписом голови Свитка С.М. відповідно до п.18 ч.6,7 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; рішення 20 сесії обласної Ради 3 скликання від 27.03.2001 №360 "Про нову редакцію рішення 5 сесії обласної Ради 3 скликання від 29.04.1999 №360 "Про об'єкти комунальної власності"; пункту 5 рішення №22 сесії обласної ради 6 скликання від 22.02.2014 №671 "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні", враховуючи пропозиції Департаменту охорони здоров'я та курортів облдержадміністрації, висновки постійних комісій обласної Ради видано Розпорядження "Про призначення ОСОБА_7 на посаду головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні" шляхом укладення контракту на термін з 9 вересня 2014 року по 11 вересня 2017 року.

Позивач, як депутат Вінницької обласної Ради керуючись п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" звернувся в суд про визнання протиправним та скасування вище вказаного розпорядження, як такого, що прийняте головою Вінницької обласної Ради всупереч вимогам ч.20 п.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та вимог ст.19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо протиправності прийнятого Відповідачем розпорядження, з огляду на наступне.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад та призначення і звільнення їх керівників.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ч. 6 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не віднесено до компетенції голови обласної ради призначення та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать місцевій територіальній громаді.

Отже, головою Вінницької обласної Ради всупереч вищевказаним нормам чинного законодавства, було одноособово видано оскаржуване розпорядження, перебравши на себе повноваження колегіального органу, так як питання про призначення керівника комунального закладу є виключним повноваженням сесії обласної Ради та має відбуватись на пленарному засіданні сесії відповідної ради як це передбачено п.20 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, Відповідачем не дотримано приписів Закону України "Про місцеве самоврядування" та Регламенту Вінницької обласної Ради 6 скликання, затвердженого Рішенням №29 2 сесії 6 скликання від 28.12.2010 "Про регламент Вінницької обласної Ради 6 скликання", а саме: порядок скликання сесії ради, інформування депутатів про час і місце проведення сесії ради, питань, які передбачається внести на розгляд ради та прийняття відповідних рішень, з тих підстав, що у відповідності до приписів п.20 ч.1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Щодо посилань представника апелянта на те, що Позивачем реалізовано своє право голосу будучи присутнім 16.01.2015 року на 31 сесії 6 скликання Вінницької обласної Ради, на якій було прийнято рішення №810 "Про розпорядження голови обласної Ради", яким, зокрема, схвалено та затверджено розпорядження голови обласної Ради, видане в міжсесійний період №257 від 09.09.2014 року "Про призначення ОСОБА_7 на посаду головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні", варто зауважити наступне.

Відповідно до п.9 .ч 6 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова районної, обласної, районної у місті ради призначає і звільняє керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату ради.

Вимогами статей 43 та 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прямо визначено, що призначення та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій не віднесено до компетенції голови обласної ради, а належить місцевій територіальній громаді.

Беручи до уваги зазначені норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" колегія суддів вважає безпідставними вищевказані доводи представника апелянта, оскільки законодавством чітко визначено, що голова обласної ради має право призначати та звільняти лише керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату ради, а тому одноосібне призначення керівника комунальної установи із його подальшим затвердженням не узгоджується із нормами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Варто також зауважити, що при вирішенні спору по суті суд надає оцінку законності дій Відповідача саме на момент прийняття оскаржуваного розпорядження. Відтак, схвалення та затвердження в подальшому цього розпорядження на сесії обласної ради не є беззаперечним доказом його правомірності, оскільки об"єктивно встановлені судом обставини свідчать про порушення Відповідачем вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" під час його прийняття та відсутність у нього права одноосібно вирішувати питання призначення керівників комунальних установ.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність порушення прав депутата Вінницької обласної Ради ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громадян, який відповідно до Конституції України та Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

В силу вимог ч.1 ст.20 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Нормами ст. 30 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" закріплено принцип непорушності повноважень депутата місцевої ради, згідно якого депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

На підставі зазначених норм права колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що одноособове прийняття головою Вінницької обласної ради Свитком М.Г. оскаржуваного розпорядження призвело до обмеження (порушення) прав Позивача як депутата обласної ради, визначених нормами чинного законодавства.

Оскільки прийняття оскаржуваного розпорядження про призначення ОСОБА_7 на посаду головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні в міжсесійний період свідчить про порушення прав Позивача як депутата обласної ради, а саме права щодо обговорення кандидатур та висловлення стосовно їх призначення на посаду керівників комунальних підприємств, установ і організацій та голосування з цього приводу на пленарному засіданні Ради.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року, у справі № 802/2557/14-а за позовом ОСОБА_11 до Вінницької обласної ради про визнання протиправним рішення, визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22 лютого 2014 року, яким вирішено з метою оперативного вирішення питань та підвищення ефективності управління об'єктами спільної власності територіальних громад області доручити голові обласної Ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати та звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради.

Зазначеними судовими актами встановлено, що доручивши голові обласної ради одноособово приймати рішення про прийняття та звільнення керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області, порушено права депутатів Вінницької обласної Ради брати участь у розгляді, обговоренні та вирішенні питань, пов'язаних з управлінням комунальними підприємствами, що не узгоджується з положеннями пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування".

За приписами ч.2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зі змісту ч.1 ст. 72 КАС України слідує, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Виходячи з аналізу вказаних норм права, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що Розпорядження Відповідача №257 від 09.09.2014 року "Про призначення ОСОБА_7 на посаду головного лікаря Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні" прийняте головою Вінницької обласної Ради із перевищенням наданих йому законодавством повноважень та підлягає скасуванню.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що доводи, викладені Відповідачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу голови Вінницької обласної Ради Свитка Сергія Михайловича залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 березня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.