Справа № 814/506/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/506/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 24.09.13 р. № та від 28.11.13 р. №,-

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2013 року житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Бриз» (далі - ЖКП ММР «Бриз») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області (далі - відповідач, ДПІ), в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшені грошові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість (далі - ПДВ) і застосовані штрафи.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 р. прийнято часткову відмову позивача від адміністративного позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 8488,93 грн. та штрафу в розмірі 477,75 грн., а також в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 2847,66 грн. та штрафу в розмірі 295,25 грн. (Т. 5. а. с. 168-170).

З урахуванням зазначеної ухвали, судом першої інстанції розглядалися позовні вимоги щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 223482,07 грн. та штрафу в розмірі 42563,50 грн., визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 28461,34 грн. та штрафу в розмірі 7361,0 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року адміністративний позов ЖКП ММР «Бриз» задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № визнано протиправним і скасовано в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 61066,0 грн. та штрафу в розмірі 8864,0 грн. Податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. №, визнано протиправним і скасовано повністю.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням в частині задоволення позову Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ЖКП ММР «Бриз» в повному обсязі.

Позивачем в апеляційному порядку постанова суду першої інстанції в чатині відмови у задоволення позову не оскаржувалася.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у липні-серпні 2013 р. ДПІ провела документальну планову виїзну перевірку ЖКП ММР «Бриз» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2010 р. до 31 грудня 2012 р., результати якої оформлені актом від 2 вересня 2013 р. №588/14-04-22-01/33250539 (далі - акт перевірки) (Т. 1 а. с. 27-161).

У висновку акту перевірки вказано на порушення ЖКП ММР «Бриз» наступних вимог податкового законодавства:

- ст. 1 п. 1.22. пп. 1.22.1., ст. 3 п. 3.1., ст. 4 п. 4.1. пп. 4.1.6., ст. 5 п. 5.1., п. 5.2. пп. 5.2.1., п. 5.3. пп. 5.3.9. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст. 14 п. 14.1. пп. 14.1.257., ст. 134 п. 134.1., ст. 135 п. 135.1., п. 135.5. пп. 135.5.4., ст. 138 п. 138.1. пп. 138.1.1., п. 138.2., п. 138.4., п. 138.8., ст. 139 п. 139.1. пп. 139.1.5., 139.1.9., 139.1.12., розділ XX підрозділ 4 п. 13 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на суму 231971,0 грн.;

- ст. 7 п. 7.4. пп. 7.4.1., 7.4.4., п. 7.7. пп. 7.7.1. Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 198 п. 198.3., п. 198.6., ст. 200 п. 200.1., п. 200.2. ПК України, що призвело до заниження ПДВ на суму 32159,0 грн.

24 вересня 2013 р. ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким збільшила ЖКП ММР «Бриз» грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 231 971,0 грн. і застосувала штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 43 041,25 грн., а також 28 листопада 2013 р. податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 31 309,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 7 656,25 грн. (т. 1 а. с. 23-26).

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, нарахування податку на прибуток підприємств відповідач пов'язує з такими обставинами:

- отримання ЖКП ММР «Бриз» безповоротної фінансової допомоги від КП «Миколаївліфт»; сума податку на прибуток підприємств, який донарахований на цій підставі складає 89467,0 грн., застосований штраф - 17184,0 грн.;

- завищення витрат, у зв'язку із включенням до їх складу вартості послуг від КП «Миколаївліфт», які не були фактично оплачені позивачем; сума донарахованого податку складає 50007,0 грн., застосований штраф - 11569,0 грн.;

- безпідставне віднесення до складу витрат коштів за послуги від КП «Миколаївліфт», які не були фактично оплачені в тому періоді, в якому включені до складу витрат; сума податку - 3160,0 грн., штраф не застосовувався;

- безнадійна заборгованість перед ТОВ «Віп-Строй-ЛТД»; сума податку - 19782,0 грн., штраф - 4945,0 грн.;

- безтоварні операції із ТОВ «Віп-Строй-ЛТД», ТОВ «Електросила-Миколаїв», ТОВ фірма «Авантехтранс» і ТОВ «Енерго-Техноком»; загальна сума податку - 47050,0 грн., штраф - 8864,0 грн. (до загальної суми податку в тому числі включена сума податку на прибуток підприємств в розмірі 4207,56 грн., яка донарахована у зв'язку із включенням до складу витрат вартості ремонту, який не перевищує 10% відсотків загальної вартості основних засобів ЖКП ММР «Бриз», сплачена ТОВ «Енерго-Техноком»);

- включення до складу витрат коштів, сплачених за договором ФОП ОСОБА_1, яка не мала дозвільних документів, на виконання робіт, обумовлених договором; сума податку - 14016,0 грн., штраф не застосовувався.

Інший податок - ПДВ, донарахований позивачу виключно на підставі оцінки ДПІ його правочинів як безтоварних (в частині інших обставин, які призвели до нарахування ПДВ, провадження у справі закрито).

ДПІ вважає, що ЖКП ММР «Бриз» невірно визначило доход внаслідок не включення до нього суми безповоротної фінансової допомоги в розмірі 373581,47 грн., отриманої від КП «Миколаївліфт».

Як слідує з акту перевірки, у період з травня 2005 р. до березня 2010 р. позивач отримував послуги від КП «Миколаївліфт» і станом на 1 квітня 2010 р. позивач має кредиторську заборгованість перед цим постачальником в загальній сумі 373582,0 грн.

Як вже зазначалося вище, позивачем не оскаржувалося рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, справа розглядається апеляційним судом у межах апеляційної скарги, поданої ДПІ.

Задовольняючи частково адміністративний позов ЖКП ММР «Бриз» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ДПІ не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого висновку про безтоварність правочинів позивача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного рішення про безпідставність висновку ДПІ про завищення позивачем витрат у зв'язку із включенням до їх складу оплати послуг ФОП ОСОБА_2, яка не мала дозволу на виконання робіт, обумовлених змістом правочину.

З матеріалів справи вбачається, що позивач і ФОП ОСОБА_2 1 вересня 2011 р. уклали договір, за умовами якого контрагент зобов'язувався виконати роботи, пов'язані із перевіркою димових і вентиляційних каналів. Позивач сплатив контрагенту загалом 60938,0 грн. Відповідач вважає, що оскільки ФОП ОСОБА_2 не має спеціального дозволу на виконання робіт за договором, витрати в розмірі 60938,0 грн. протиправно включені позивачем до складу своїх витрат.

В даному випадку, наявність чи відсутність у контрагента спеціального дозволу не має правового значення, так як за виконання робіт без отримання дозвільних документів відповідальність несе контрагент - ФОП ОСОБА_2. В акті перевірки відображена наявність у позивача первинних документів у виді актів приймання-передачі наданих послуг, складання яких передбачено договором, а також факт оплати цих послуг, а тому судом першої інстанції зроблений правильний висновок про правомірність, на підставі ст. 138 ПК України, збільшення позивачем своїх витрат.

Також, ПДВ позивачу був донарахований на підставі відсутності деяких податкових накладних, у зв'язку із їх повторним включенням до складу податкового кредиту, а також на підставі оцінки правочинів позивача як безтоварних.

Позивач погодився із наявністю перших двох обставин, але вважає безпідставним визначення податкових зобов'язань із ПДВ у зв'язку із висновком ДПІ про безтоварність правочинів.

Так, такий висновок відносно ТОВ «Віп-Строй-ЛТД» ґрунтується виключно на даних акту про неможливість проведення зустрічної звірки цього суб'єкту господарювання від 15 лютого 2013 р., на чому вірно наголошував суд першої інстанції.

Відповідно до п. 4.4. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 р. №236, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3). В свою чергу, додаток 3 до вказаних Методичних рекомендацій містить зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, з якого слідує, що в ньому неможливо робити висновок про порушення податкового законодавства - такий акт повинен містити тільки загальну інформацію про платника податків та фіксувати факт неможливості проведення звірки із зазначенням причини цього, а тому такий доказ, як акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віп-Строй-ЛТД» не відповідає критерію належності, встановленому ст. 70 ч. 1 КАС України і не може братись судом до уваги. Інших доказів на підтвердження свого висновку відповідачем не надано.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив на сплив значного проміжку часу між господарською операцією позивача із ТОВ «Віп-Строй-ЛТД» та складанням акту про неможливість проведення зустрічної звірки останнього. Так, договір позивача із ТОВ «Віп-Строй-ЛТД» укладено 5 січня 2010 р. і він діяв до 31 грудня того ж року, тоді як акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віп-Строй-ЛТД» складено тільки від 15 лютого 2013 р., тобто більше ніж через 2 роки, а тому такий акт не може достовірно фіксувати стан контрагента на час виконання договору, укладеного із позивачем.

Заперечуючи фактичне виконання договірних зобов'язань перед позивачем з боку ТОВ «Електросила-Миколаїв», ТОВ фірма «Авантехтранс» і ТОВ «Енерго-Техноком», відповідач в акті перевірки позивача відобразив дані актів перевірок перелічених контрагентів.

Аналізуючи ці доводи відповідача, суд першої інстанції правильно відзначив, що всі ці постачальники перевірялись не на предмет їх взаємовідносин із позивачем, а виключно із іншими суб'єктами господарювання, тобто за логікою ДПІ, оскільки господарські операції контрагентів позивача (ТОВ «Електросила-Миколаїв», ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Енерго-Техноком») із власними постачальниками є сумнівними, то і правочини позивача із ними слід розцінювати, як штучні.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність розповсюдження податковим органом висновків щодо безтоварного характеру правочинів у ланцюгу на позивача, так як такий підхід суперечить принципу індивідуальної відповідальності, закріпленому ст. 61 Конституції України.

Таким чином, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого висновку про безтоварність правочинів позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 61066,0 грн. та штрафу в розмірі 8864,0 грн..

Проте, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в повному обсязі, оскільки, як вже зазначалося вище, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 р. прийнято часткову відмову позивача від адміністративного позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 8488,93 грн. та штрафу в розмірі 477,75 грн., а також в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 2847,66 грн. та штрафу в розмірі 295,25 грн. (Т. 5. а. с. 168-170).

З урахуванням зазначеної ухвали, судом першої інстанції та апеляційним судом розглядалися позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 223482,07 грн. та штрафу в розмірі 42563,50 грн., визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 28461,34 грн. (31309 - 2847,66) та штрафу в розмірі 7361,0 грн. (7656,25 - 295,25).

Таким чином, зазначаючи в резолютивній частині постанови про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в повному обсязі, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, ніяким чином не мотивувавши своє рішення.

Отже, висновок суду частково не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним та часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині 28461,34 грн. та штрафу в розмірі 7361,0 грн.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, проте, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність рішення суду.

Відтак, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 вересня 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 61066,0 (шістдесят одна тисяча шістдесят шість) грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8864,0 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн..

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 р. № в частині грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 28461,34 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят одна грн. 34 коп.) грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7361,0 (сім тисяч триста шістдесят одна) грн..

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов