Справа № 810/3835/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3835/14 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Старової Н.Е., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 11.06.2014 року № 1894-25 в частині сплати податкового боргу з єдиного податку у сумі 1 975, 80 грн. та вимоги від 11.06.2014 року № 7242-17 в частині сплати боргу (недоїмки) у розмірі 3 510, 60 грн.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 26 вересня 2014 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 21.01.1999 року.

Позивачем як платником єдиного податку, відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» було прийнято рішення про перехід з 01 січня 2012 року на спрощену систему оподаткування, відповідно до норм Податкового кодексу України.

У червні 2014 року позивачем отримано вимогу № 7242-17 від 11.06.2014 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 5 766, 45 грн. та податкову вимогу № 1894-25 від 11.06.2014 року на загальну суму 3 140, 57 грн.

За даними матеріалів справи, недоїмка у розмірі 5 766, 45 грн. утворилася внаслідок несплати позивачем єдиного внеску за січень 2012 року - березень 2013 року, який для страхувальників, що перебувають на спрощеній системі оподаткування, нараховується у розмірі 34,7 % суми, що визначається такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та не менше за розмір мінімального страхового внеску (з 1 січня 2012 року - 372, 33 грн. на місяць; з 1 квітня 2012 року - 379, 62 грн. на місяць; з 1 липня 2012 року - 382, 39 грн. на місяць; з 1 жовтня 2012 року - 387, 95 грн. на місяць; з грудня 2012 року - 393, 50 грн. на місяць; з 1 січня 2013 року - 398, 01 грн. на місяць).

У свою чергу, податковий борг позивача станом на 10.06.2014 року утворився внаслідок несплати грошового зобов'язання за платежами:

- єдиний податок у загальному розмірі 2 630, 57 грн., з них: 2 618, 40 грн. - узгоджене податкове зобов'язання; 12, 17 - пеня, нарахована після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання;

- штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510, 00 грн.

Позивач зазначає, що вона не оспорює наявність у неї на момент виставлення податкової вимоги № 1894-25 від 11.06.2014 року податкового боргу у сумі 510, 00 грн., який утворився внаслідок несплати штрафних (фінансових) санкцій, застосованих податковим органом за податковим повідомленням - рішенням № від 29.09.2011 року за порушення позивачем вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

У подальшому, податковий борг позивача збільшувався у зв'язку з несплатою ним узгодженого податкового зобов'язання з єдиного податку.

Таким чином, вимогу № 1894-25 від 11.06.2014 року в частині сплати податкового боргу у сумі 1 164, 77 грн. (з них: 510, 00 грн. - штрафні санкції; 654, 77 грн. - узгоджене грошове зобов'язання з єдиного податку; 12, 17 грн. - пеня) позивач вважає цілком обґрунтованою.

Водночас, позивач спростовує наявність у нього податкового боргу за платежем «єдиний податок» за липень 2012 року - березень 2013 року у сумі 1 975, 80 грн., у зв'язку з чим просить суд скасувати податкову вимогу відповідача № 1894-25 від 11.06.2014 року у цій частині.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктами «а» та «г» пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» від 04.11.2011 року № 4014-VI визначено, що суб'єкти господарювання, які були платниками єдиного податку відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» або фіксованого податку відповідно до розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», а також юридичні і фізичні особи - підприємці, які були платниками інших податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України, та прийняли рішення з 01.01.2012 року перейти на спрощену систему оподаткування, відповідно до норм цього Закону і відповідають вимогам статті 291 Податкового кодексу України, подають відповідну заяву не пізніше 25.01.2012 року. Видані свідоцтва про сплату єдиного податку і патенти про сплату фіксованого податку на 2011 рік, відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» та розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», є дійсними до отримання свідоцтва платника єдиного податку, передбаченого цим Законом, але не пізніше ніж до 1 червня 2012 року.

Згідно з приписами пункту 293.1 статті 293 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до положень пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» від 04.11.2011 року № 4014-VI), податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої групи є календарний квартал.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо перегляду ставок деяких податків і зборів» від 20.11.2012 року № 5503-VI, який набрав чинності з 01.01.2013 року, пункт 294.1 статті 294 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої групи є календарний рік.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування, сплата та подання звітності з податків і зборів інших, ніж зазначені у пункті 297.1 цієї статті, здійснюються платниками єдиного податку в порядку та розмірах, встановлених цим Кодексом (пункт 297.2 статті 297 Податкового кодексу України).

Відмова від спрощеної системи оподаткування здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Цими положеннями (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (за умови відсутності непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу з єдиного податку та/або інших податків і зборів, які платники єдиного податку сплачують відповідно до цієї глави), з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі сплати до закінчення граничного строку погашення податкового боргу, що виник у платника єдиного податку протягом двох послідовних кварталів, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому погашено такий податковий борг.

При цьому, підпунктом 3 пункту 299.15 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що у випадку несплати протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому цим Кодексом, податкового боргу, що виник у платника єдиного податку, свідоцтво платника податку анулюється за рішенням органу державної податкової служби в останній день календарного місяця, в якому закінчився граничний строк погашення податкового боргу.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що у разі, якщо у поточному кварталі у платника податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, виникає податковий борг, він має можливість сплатити цей податковий борг протягом наступних двох послідовних кварталів, а у разі несплати - свідоцтво платника єдиного податку анулюється в останній день календарного місяця, в якому закінчився граничний строк погашення податкового боргу.

На момент прийняття судом рішення у даній справі доводи позивача стосовно наявності у нього станом на жовтень 2011 року податкового боргу у сумі 510,00 грн., який протягом наступних двох послідовних кварталів (I та II кварталів 2012 року) не погашений, а навпаки збільшився у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання з єдиного податку у сумі 642, 60 грн. та пені у сумі 12, 17 грн., представником відповідача не спростовано.

За наведених обставин, враховуючи положення статті 299 Податкового кодексу України, доводи позивача стосовно відсутності у нього з липня 2012 року зобов'язань зі сплати єдиного податку внаслідок переходу з 01.07.2012 року на загальну систему оподаткування є обґрунтованими, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога позивача щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 1894-25 від 11.06.2014 року в частині сплати податкового боргу з єдиного податку за липень 2012 року - березень 2013 року на суму 1 975, 80 грн. підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги № 7242-17 від 11.06.2014 року в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2012 року - березень 2013 року у розмірі 3 510, 60 грн., суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон України № 2464-VI).

Єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина одинадцята статті 8 Закону України № 2464-VI).

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, та не менше за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, базою нарахування єдиного внеску є самостійно визначена платниками сума, що не може бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У свою чергу, для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), тобто для таких осіб база нарахування єдиного внеску ставиться в залежність від отриманого доходу (прибутку) в певному календарному місяці.

Розмір доходу (прибутку) фізичної особи - підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначається ним самостійно у податковій декларації про майновий стан і доходи.

У разі, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову декларацію, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством (підпункт 54.3.1 пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

На момент прийняття судом рішення у даній справі представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів отримання позивачем від його господарської діяльності доходу (прибутку), який у зв'язку з переходом з 01.07.2012 року на загальну систему оподаткування підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та є базою нарахування єдиного внеску за липень 2012 року - березень 2013 року.

Доводи відповідача стосовно отримання ним відомостей про наявну у позивача недоїмку з єдиного внеску від територіального органу Пенсійного фонду України суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги в якості доказу законності винесення оскаржуваної вимоги, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» № 406-VII від 04.07.2013 року покладено функції з адміністрування єдиного внеску, а тому зобов'язаний при прийнятті рішення діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням норм законодавства та усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення.

За наведених обставин, вимога Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № 7242-17 від 11.06.2014 року в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2012 року - березень 2013 року у розмірі 3 510, 60 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 19.03.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.