Справа № 2-а-2232/2011
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р.Справа № 2-а-2232/2011
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2011р. по справі № 2-а-2232/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі

про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати період роботи до спеціального стажу та призначення пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови зарахувати до спеціального стажу періоди роботи в ТОВ "ТЕСА" неправомірними;

- зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу період роботи на посаді зубного техніка в ТОВ "ТЕСА" з 14.05.2001 року по 22.12.2010 року;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років з 23.12.2010 року.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 в період з 01.08.1985 року по 05.05.1991 року працювала на посаді зубного техніка у Роменській центральній районній лікарні. З 06.05.1991 року по 07.05.2001 року працювала на посаді зубного техніка в лінійній поліклініці станції Ромни, мала другу категорію, а з 14.05.2001 року по 22.12.2010 року працювала за посаді зубного техніка в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТЕСА" (а.с.5-6 ).

22.12.2010 року позивачка звільнилась з посади зубного техніка в ТОВ "ТЕСА", а 23.12.2010 року звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Ромни із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в. Ромни №138393 від 14.02.2011 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 25 років (а.с. 7).

Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач посилався на те, що у ТОВ "ТЕСА" відсутній акредитаційний сертифікат, крім того, дане товариство повинне бути визнане лікувально-профілактичним закладом, тобто назва закладу повинна відповідати назві закладу охорони здоров'я, відповідно до п. 1.2 Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерство охорони здоров'я України від 28.10.2002 року № 385.

Колегія суддів погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі по тексту - Перелік № 909), яким передбачено, що до установ охорони здоров'я роботи на яких дає право на пенсію за вислугу років відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала в ТОВ "ТЕСА", в наданій позивачем довідці з ЄДРПОУ за № 248 від 03.08.2006 року, виданої Головним управлінням статистики у Сумській області управління статистики у Роменському районі не зазначено, що вказане підприємство відноситься до закладів, передбачених вищевказаним Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" необхідною умовою створення закладів охорони здоров'я є їх державна акредитація, а також ліцензування медичної практики.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року № 765, акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров'я умов для якісного, своєчасного, повного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров'я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають всі заклади охорони здоров'я незалежно від форми власності.

З листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємства від 21.10.2008 року №8890 вбачається, що обов'язковою умовою визнання статусу закладу охорони здоров'я є, крім його державної реєстрації та ліцензування, державна акредитація.

Обов'язковою умовою наявності акредитаційного сертифікату у створеному закладі охорони здоров'я передбачено в наказі МОЗ України від 02.02.2011 року № 49 "Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики".

Таким чином, будь-який заклад офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Вищенаведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 17.09.2013 року, яка в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ТЕСА", в якому працювала позивачка, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, має ліцензію на медичну практику за спеціалізацією терапевтична стоматологія та ортопедична стоматологія (а.с.8,9,10).

Проте, ТОВ "ТЕСА" не отримувало упродовж періоду роботи позивачки акредитаційного сертифікату.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 року № 385 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 року за №892/7180, затверджено Перелік закладів охорони здоров'я.

З довідки № 85 від 13.07.2006 року, виданої управлінням охорони здоров'я Сумської облдержадміністрації (а.с. 71-72) про стан матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання, вбачається, що дане товариство іменується як приватний стоматологічний кабінет, якого у Переліку закладів охорони здоров'я не має.

Надані ліцензії ТОВ "ТЕСА", також не містять дані про те, що зазначений заклад є лікувальним, амбулаторно-поліклінічним або іншим закладом охорони здоров'я, таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для зарахування позивачу періоду роботи з 14.05.2001 року по 22.12.2010 року до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років відсутні.

Таким чином, зважаючи на те, що у ТОВ "ТЕСА" у період роботи позивачки був відсутній акредитаційний сертифікат, тобто дане товариство не набуло офіційного визнання статусу закладу охорони, то колегія суддів вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу період роботи у ТОВ "ТЕСА" та у призначенні їй пенсії за вислугу років.

За таких обставин, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2011р. по справі № 2-а-2232/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 02.03.2015 р.