Справа № 2а/0270/304/11
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2015 р. Справа № 2а/0270/304/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: Хоменчук К.Л.

відповідача: Щолокової Ю.В., Майстра Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Фармавін"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2011 року до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Фармавін" до державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки № 6/2301/36604208 від 04 січня 2011 року та, відповідно, із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 19 січня 2011 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 19 січня 2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 22 січня 2015 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі проведеного автоматизованого розподілу зазначену справу передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марині Бондівні та прийнято до провадження.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просили відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармавін" зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької ради 23 липня 2009 року відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної № 643163 (а.с. 35).

На податковий облік ТОВ "Фармавін" в органах державної податкової служби взято 27 липня 2009 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків № 284/29 від 14 травня 2010 року (а.с. 37).

На підставі направлень № 3262/23 від 25 листопада 2010 року та № 3697/23 від 23 грудня 2010року виданих державною податковою інспекцією у м. Вінниці проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Фармавін" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27 липня 2007 року по 30 вересня 2010 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 6/2301/36604208 від 04 січня 2011 року, висновками якого встановлено порушення п.п. 5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого встановлено завищено збитків в сумі 26364 грн., в тому числі:

- ІV квартал 2009 року в сумі 23219 грн.;

- І квартал 2010 року в сумі 50048 грн.;

- ІІ квартал 2010 року в сумі 60434 грн.;

- ІІІ квартал 2010 року в сумі 26364 грн.

занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток за перевіряємий період в сумі 29449 грн., в тому числі на ІІІ квартали 2010 року - 29449 грн. В наслідок чого донараховано податок на прибуток за перевіряємий період у сумі 7362 грн. у тому числі за ІІІ квартали 2010 року в сумі 7362 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки 19 січня 2011 року державною податковою інспекцією у м. Вінниці винесено податкові повідомлення-рішення № яким встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 26364 грн., в зв'язку з чим застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6591 грн. та № яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток, за основним платежем 7362 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1841 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема, дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи. В свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи - порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатись згідно з нормативно - правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема, винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

При цьому слід враховувати, що відповідно до частини 2 статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З викладеного випливає, що врегульоване законом правило поведінки визначається тим нормативно-правовим актом, який був чинним на час вчинення відповідної дії (бездіяльності).

Відповідно зміст правовідносин, зокрема, прав та обов'язків особи, не може змінюватись разом із зміною законодавчих норм. Отже, склад правопорушення та відповідальність за його вчинення визначаються за змістом тих законодавчих норм, які були чинними на час вчинення відповідного правопорушення та не можуть бути змінені разом із зміною законодавчих норм (зокрема, в разі втрати чинності нормативно-правовим актом або набрання чинності новим нормативно-правовим актом, який регулює ті самі суспільні відносини).

Водночас зворотна дія нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми застосовуються до правовідносин, які існували до набрання ним чинності, тобто приписи нового нормативно-правового акта змінюють правило поведінки, яке було встановлено попередніми нормативно-правовим актами.

Якщо ж новий нормативно-правовий акт не змінює закріплені у попередніх нормах правила поведінки (тобто попередній та новий нормативно-правові акти однаково визначають зміст прав та обов'язків суб'єктів відносин), зворотна дія нормативно-правового акта не має місця.

Зокрема, відсутня зворотна дія нормативно-правового акта в тому разі, якщо попередній та наступний нормативні акти місять тотожні склади правопорушення.

При цьому кваліфікація дій порушника повинна відбуватись з посиланнями на норми того нормативного акта, який був чинним на момент вчинення відповідних дій.

Так, судом встановлено, що перевіряємий період діяльності позивача охоплював 4 квартал 2009 року - 3 квартал 2010 року, а тому, а тому відповідальність платника податку за порушення податкового законодавства, зокрема Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", була встановлена Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21 грудня 2000 року. Однак, з 01 січня 2011 року у зв'язку із набранням чинності Податкового кодексу України, втратили чинність Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Щодо штрафних санкцій у податкових повідомленнях рішеннях, суд зазначає, що в разі встановлення порушень, вчинених у періоди до 01 січня 2011 року, за результатами перевірок, податкові повідомлення-рішення по яких прийняті після 01 січня 2011 року, застосовуються штрафні (фінансові) санкції, передбачені главою 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 20.1 ст. 20 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що платник податку несе відповідальність за своєчасність сплати податку та дотримання податкового законодавства у порядку та розмірах, визначених законом.

Згідно пункту 5 підрозділу 10 Податкового кодексу України зазначено перелік нормативних актів за порушення яких до платників податків застосовуються штрафні санкції, передбачені кодексом, а саме: нормативні акти КМУ, центрального податкового органу та безпосередньо Податкового кодексу України.

Так, на момент винесення податковим органом податкових повідомлень-рішень діяв Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств", який не входить до вищезазначеного переліку нормативних актів, тому, за дані порушення не можуть бути застосовані штрафні санкції передбачені ст. 123 Податкового кодексу України.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України до податкових порушень, вчинених до набрання чинності Податкового кодексу України, але виявлених з 01 січня 2011 року до 06 серпня 2011 року, може застосовуватись найнижчий із тих обсягів відповідальності, що передбачені Законом України № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" або Податковим кодексом України.

Окрім того, судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають формі, встановленій Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженим наказом ДПА України № 985 від 22 грудня 2010 року і зареєстрованим Міністерством юстиції України за № 1440/18735 від 30 грудня 2010 року. Даний документ набув чинності 14 січня 2011 року. Таким чином, ДПІ у м. Вінниці прийняла податкові повідомлення-рішення у формі затвердженій Наказом ДПА України № 253 від 21 червня 2001 року, який станом на 19 січня 2011 року не діяв.

Таким чином, з обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19 січня 2011 року винесене державною податковою інспекцією у м. Вінниці.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19 січня 2011 року винесене державною податковою інспекцією у м. Вінниці.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фармавін" сплачений судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна