Справа № 379/111/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/111/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бойко М.Г. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області щодо відмови у призначенні перерахунку та виплаті щомісячної доплати до пенсії відповідно до ст. 39 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», державної пенсії нижчої за 6 мінімальних пенсій за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області призначити перерахувати та виплатити з 01.01.2014 по 31.12.2014 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» державну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком.

26 січня 2015 року ОСОБА_2 подано заяву на виконання ухвали про усунення недоліків від 22.01.2015, в якій просила: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області щодо відмови у перерахунку та виплаті щомісячної додаткової пенсії відповідно у призначенні перерахунку та виплаті щомісячної доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області перерахувати та виплатити мені з 01.01.2012 по 31.12.2014 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, з наступних підстав.

Стаття 106 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік вимог до позовної заяви, дотримання яких є обов'язковим.

Відповідно до частини першої ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до п. 1 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до частини другої статті 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Проте, відповідно до частини першої статті 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої зазначеної статті для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Дослідження наданих доказів, для встановлення обставин, від з'ясування та оцінки яких залежить винесення рішення у справі є стадією процесу доказування, яка полягає в безпосередньому сприйнятті, вивченні судом інформації про факти, що містяться у передбачених законом джерелах доказів. Дослідження доказів здійснюються під час судового розгляду справи, після відкриття провадження у справі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії не було відкрито, а тому суд першої інстанції передчасно надав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ненадання доказів, не є недоліком, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття провадження у справі, оскільки згідно чинного законодавства надання доказів дозволяється на всіх стадіях адміністративного процесу до ухвалення рішення судом.

Підсумовуючи наведене судова колегія приходить до переконання, що КАС України не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, проте встановлює вимоги до змісту позовної заяви, від якості та юридично правильного змісту якої залежить швидкий і ефективний розгляд справи, відтак, не відповідають дійсним обставинам справи висновки судді про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 199, п. 4 частини першої ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 199, 204, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року -скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.