Справа № 2а-0870/6033/11
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-0870/6033/11

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" січня 2015 р.

справа № 2а-0870/6033/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2011 р. у справі № 2а-0870/6033/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства ''Запорізький металургійний Комбінат Запоріжсталь''

до Запорізької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постанова суду вмотивована тим, що позивачем було надано відповідачеві всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за ціною угоди щодо товарів, в зв’язку з чим відповідачем порушено вимоги ст. 266 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з’ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем порушено вимоги п. 11 порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року, а саме не надано додатково витребувані документи, тому відповідачем у відповідності до п. 14 порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року та ст. 269 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) було застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

До судового засідання сторони повідомлені належним чином про день, час та місце судового засідання, не з’явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.03.2011 року позивачем для проведення митного оформлення поставленого товару до відповідача було подано вантажну митну декларацію № 112030000/2011/006397, в якій зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року). Згідно контракту та додатків до нього вартість коксу доменного склала 325 дол. США за 1 тону.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 року, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов’язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

При поданні вантажної митної декларації позивачем було надано наступні документи:

- вантажна митна декларація, заявлена за контрактною вартістю № 112030000/2011/006397 від 04.03.2011 року;

- декларація митної вартості-1 до вантажної митної декларації №112030000/2011/006397 від 04.03.2011 року;

- рахунки-фактури між попереднім продавцем «POLBILDING» Sp. z o.o. (Польща) та покупцем «Veraco Intertraiding Ltd.» (Великобританія) № Р-043/18/2011, № Р-043/17/2011 від 20.02.2011 року, № Р-043/16/2011 від 20.02.2011 року з вартістю коксу грубого кам’яновугільного доменного 303 дол. США за тону;

- висновки по контролю якості № PGL/TC/DEW/54A/11 від 01.03.2011 року на кокс грубий кам’яновугільний доменний для ВАТ «Запоріжсталь»;

- сертифікати походження № PL/MF/AE 0032564 від 20.02.2011 року, № PL/MF/AE 0032566 від 23.02.2011 року;

- комерційні акти № 1424/2011 від 20.02.2011 року, № 1509/2011 від 23.02.2011 року, №1417/2011 від 20.02.2011 року;

- лист технічного відділу ВАТ «Запоріжсталь» №9-41/1094950 від 15.10.2010 року з роз’ясненням, що кокс не є ливарним, а також з описом технічного принципу використання коксу;

- довідка про вартість б/н від 04.03.2011 року;

- копії вантажної митної декларації країни-відправника № MRN 11PL303030E0003096 від 23.02.2011 року;

- лист фірми «Veraco Intertraiding Ltd.» (Великобританія) № 37 від 23.02.2011 року.

Відповідно до листа ДП «Держзовнішінформ» від 04.03.2011 року мінімальний розрахунковий рівень ціни на кокс доменний складає 370-390 дол. США.

В зв’язку з тим, що ціна на кокс домений в угоді є нижчою, ніж мінімальна ринкова ціна на аналогічний товар, відповідачем 04.03.2011 року для підтвердження митної вартості товару за основним (першим) методом відповідачем на зворотному боці ф. ДМВ-1 було зазначено необхідний перелік додаткових документів, а саме:

- інформація зовнішньоторгових організацій про вартість товару та/або сировини;

- відповідна бухгалтерська документація (бухгалтерські документи згідно яких товар було знято з обліку зі складу відправника товару);

- договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Також зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

10.03.2011 року представником позивача було зроблено на зворотному боці ф. ДМВ-1 наступний запис «На даний час іншого додати неможливо».

10.03.2011 року відповідачем було прийнято рішення про визначення митної вартості товару № 112000006/2011/000410/1 за третім методом. Дане рішення прийнято в зв’язку з відмовою декларанта від подання додаткових документів, в зв’язку з чим неможливо застосувати метод № 1, а застосування методу № 2 неможливо в зв’язку з відмінністю певних фізичних характеристик. Таким чином при визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій за подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально приближеним до нього (цінова база Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України).

Згідно зі ст. 265 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, відповідно до ст. 264 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином відповідачем правомірно витребувались додаткові документи, зазначені на зворотному боці ДМВ-1, необхідні для підтвердження митної вартості товару

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 року якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 269 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Так згідно до п. 31 Рішення про визначення митної вартості товарів № 112000006/2011/000410/1 від 10.03.2011 року визначено метод визначення митної вартості № 3.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі щодо того, що митним органом правомірно застосовано метод визначення митної вартості № 3, визначений ст. 269 Митного кодексу України (№92-IV від 11.07.2002 року – втратив чинності 01.06.2012 року) через не надання позивачем витребуваних документів, які б підтвердили заявлені відомості про митну вартість товарів за методом № 1.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновків, щодо надання позивачем всіх необхідних належних документів для визначення вартості товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2011 р. у справі № 2а-0870/6033/11 – скасувати.

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.О. Коршун