Справа № 804/2655/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 р. Справа № 804/2655/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа Центральне Дніпродзержинське відділення публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа Центральне Дніпродзержинське відділення публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем у 2004 році було накладено арешт на банківські рахунки товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ», проте на даний час виконавче провадження закрито, а відповідачем допущено бездіяльність, оскільки не зняв арешт з рахунків.
Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач на виконання ухвали суду від 14.02.2015 року докази знищення виконавчого провадження про стягнення боргу з товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» не надав, просив розглянути справу без його участі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
29 січня 2004 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції при примусовому виконанні Наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі 33/253 від 09.12.2003 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» державного мита в загальній сумі 51 грн. на користь держави та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у сумі 5,10 грн. на користь держави, прийнято постанову про арешт коштів боржника в сумі 56,10 грн.
27 січня 2015 року позивач звернувся до начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції із заявою про надання постанови про закінчення виконавчого провадження зі резолюцією про зняття арешту коштів на поточних рахунках у Центральному Дніпродзержинському відділенні публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль».
Листом від 05.02.2015 року №12/04-14/1266 відповідач повідомив про те, що за даними ЄДРВП у Заводському відділі державної виконавчої служби виконавче провадження про стягнення боргу з позивача не знаходиться, а надати запитувані документи немає можливості у зв'язку з тим, що виконавче провадження знищено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Приписами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Частинами 1 та 4 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.
Згідно частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» уразі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Таким чином, суд погоджується з позицією позивача, що відповідачем було допущено бездіяльність в частині не зняття арешту при закінченні виконавчого провадження.
В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії по зняттю арешту з поточних рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ», оскільки позивачем не визначено, які саме дії необхідно зобов'язати вчинити відповідача. Крім того, як було встановлено в ході судового розгляду, виконавче провадження щодо позивача було знищено. Також суд вважає за необхідно зазначити, що зняття арешту судом та зобов'язання відповідача зняти арешту з рахунків позивача призводить до дублювання позовних вимог.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 81,20 грн. підлягає компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа Центральне Дніпродзержинське відділення публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» при закінченні виконавчого провадження щодо примусовому виконання Наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі 33/253 від 09.12.2003 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» державного мита в загальній сумі 51 грн. та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у сумі 5,10 грн. на користь держави.
У задоволенні решти позовних відмовити.
Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Союз ДАГ» судові витрати у розмірі 81,20 грн. (вісімдесят одна гривня двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко