Справа № 826/663/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/43931/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) на постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2014 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив у суді зазначений позов, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання положень частин другої, четвертої статті 49-2 та частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), пункту 13 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- поновити його на державній службі в Міндоходів на посаді, що відповідає його освітньо-кваліфікаційному рівню;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку по день фактичного розрахунку (з 21 листопада 2013 року по 6 грудня 2013 року) та 20 000 гривень моральної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного державного інспектора відділу відносин з представниками СНД, Азії, Африки та Близького сходу Управління двосторонніх відносин Департаменту міжнародних зв'язків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва Державної митної служби України про звільнення ОСОБА_4 від 21 листопада 2013 року № 152-к. Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного державного інспектора відділу відносин з представниками СНД, Азії, Африки та Близького сходу Управління двосторонніх відносин Департаменту міжнародних зв'язків. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити без змін ухвалені судами попередніх інстанцій рішення, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 26 вересня 1996 року по 21 листопада 2013 року працював в митних органах, зокрема, з 5 квітня 2011 року по 21 листопада 2013 року у Департаменті розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва Державної митної служби на посаді головного інспектора відділу охорони.

Указом Президента України від 24 грудня 2012 року №726/2012 шляхом реорганізації Державної митної служби України та Державної податкової служби України, утворено Міністерство доходів і зборів України.

У зв'язку з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 228 "Про реорганізацію деяких органів державної податкової служби, спеціалізованих митних органів та організацій» розпочато процедуру реорганізації шляхом приєднання до Міністерства доходів і зборів органів державної податкової служби, спеціалізованих митних органів та організацій, зокрема, Департаменту розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва шляхом приєднання до Міністерство доходів і зборів України та визначено, що Міністерство доходів і зборів України є правонаступником органів та організацій, що реорганізуються.

На виконання цієї постанови Уряду України, наказом Міністерства доходів і зборів від 1 лютого 2013 року № 1 "Про введення в дію тимчасових структури та штатного розпису Міністерства доходів і зборів України» введено в дію затверджені 31 січня 2013 року Міністром доходів і зборів України Тимчасову структуру Міністерства доходів і зборів України та Тимчасовий штатний розпис Міністерства доходів і зборів України.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штатної чисельності працівників Департаменту розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва, ОСОБА_4 13 червня 2013 року пред'явлено для ознайомлення попередження про наступне вивільнення та запропоновано посаду для подальшого працевлаштування - головного державного інспектора відділу відносин з представниками СНД, Азії, Африки та Близького сходу Управління двосторонніх відносин Департаменту міжнародних зв'язків, на яку позивач погодився.

Однак, незважаючи на згоду ОСОБА_4 щодо запропонованої йому посади, наказом Департаменту розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва Державної митної служби від 21 листопада 2013 року №152-к його звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штатної чисельності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Більше того, частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у, зокрема, пункті 1 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Оскільки суди під час розгляду справи встановили, що відповідач після закінчення реорганізації всупереч наведених норм КЗпП України не призначив ОСОБА_4 на запропоновану раніше посаду, то їхній висновок про поновлення його на запропонованій раніше посаді є правильним. При цьому, апеляційний суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог - визнав протиправним та скасував наказ Департаменту розвитку митної інфраструктури та міжнародного співробітництва Державної митної служби України від 21 листопада 2013 року № 152-к про звільнення ОСОБА_4 з посади.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку по день фактичного розрахунку, то суди, дослідивши наказ від 21 листопада 2013 року № 152-к, встановили, що відповідачем проведено з ОСОБА_4 повний розрахунок, а тому їхній висновок про необґрунтованість позову в цій частині є правильним.

Оскільки під час розгляду справи, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження, колегія суддів погоджується з висновком судів про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів не спростовують; останні під час розгляду справи всебічно перевірили обставини справи та вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ухвалених ними рішеннях повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про законність судових рішень та відсутність підстав для їх скасування.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України відхилити, а постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2014 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

О.Ф.Ситников

О.П.Стародуб