Справа № К-19214/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Київ К-19214/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенка В.І.,

Головчук С.В.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року позивачі звернулися до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначали, що в порушення вимог законодавства, яке стосується оплати праці суддів, з їх заробітної плати неправомірно стягується податок з доходів фізичних осіб.

Просили суд стягнути втрачену частину заробітної плати з 01 квітня по 31 грудня 2008 року, а на користь ОСОБА_15 - з 10 червня по 31 грудня 2008 року з урахуванням індексації доходів.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2010 року, позов задоволено: стягнуто з Державної судової адміністрації України шляхом списання коштів з відкритого розрахункового рахунку у Головному управлінні Державного казначейства України з урахуванням індексації на користь ОСОБА_4 12 853,10 грн., ОСОБА_5 - 10 434, 30 грн., ОСОБА_6 - 8 260,81 грн., ОСОБА_7 - 8 824, 32 грн., ОСОБА_8 - 7 876, 27 грн., ОСОБА_9 - 8 797,70 грн., ОСОБА_10 - 9 423,60 грн., ОСОБА_11 - 7 708,25 грн., ОСОБА_12 - 9 440,80 грн., ОСОБА_13 - 9 407,94 грн., ОСОБА_14 - 8 780,77 грн., ОСОБА_15 - 5 142,13 грн.

У касаційній скарзі Державна судова адміністрація України, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі працювали суддями Ніжинського районного суду Чернігівської області. З 01 квітня по 31 грудня 2008 року з нарахованої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 заробітної плати утримано податок з доходів фізичних осіб, а ОСОБА_15 - з 10 червня по 31 грудня 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що всупереч вимогам статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», яка була чинна до 01 березня 2008 року, з заробітної плати суддів утримувався податок з доходів фізичних осіб, без його відповідної компенсації. Оскільки у спірний період позивачі отримали заробітну плату у меншому розмірі, ніж той на який вони мають право, їх право на належне матеріальне забезпечення підлягає захисту.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя визначається Законом України «Про статус суддів», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин. Питання матеріального забезпечення суддів врегульовані статтею 44 даного Закону. Зазначена норма в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, не містить положень про звільнення суддів від сплати прибуткового податку.

Таке правило запроваджено Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в абзаці четвертому статті 1 якого встановлено, що заробітна плата суддів не обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи.

Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» для суддів не передбачено звільнення від сплати прибуткового податку, а Прикінцевими положеннями цього Закону у зв'язку з набранням ним чинності рекомендовано Президенту України скасувати укази Президента України, які стосуються оподаткування доходів фізичних осіб (прибуткового податку з доходів громадян).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати праці суддів» від 20 січня 2004 року № 22-р були встановлені компенсаційні виплати суддям у зв'язку з втратою частини заробітку, пов'язаною зі сплатою податку з доходів фізичних осіб у 2004 році, й було дозволено Голові Конституційного Суду України та головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі до 100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку на доходи фізичних осіб буде нижчою ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за IV квартал 2003 року. Компенсаційна виплата не повинна перевищувати втрати частини заробітку суддів, пов'язаної із справлянням податку відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Компенсаційна виплата, здійснювалася в межах видатків на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів судової влади.

Таким чином, протягом 2004 року позивачі мали право на зазначені компенсаційні виплати, а з 01 січня 2005 року такої компенсації чинним на той час законодавством не передбачено.

Суди попередній інстанцій прийшли до помилкового висновку про порушення прав позивачів на відшкодування стягнутого з їх заробітної плати протягом 2008 року податку з доходів фізичних осіб.

Обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового судового рішення.

Керуючись статтями 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко /підпис/ С.В. Головчук /підпис/