Справа № 813/5964/14
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 813/5964/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача Голдун З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови від 14 серпня 2014 року ВП №43565200 про накладення штрафу в розмірі 1020,00 грн.,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до ГУЮ у Львівській області, УДВС ГУЮ у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 14 серпня 2014 року ВП №43565200 про накладення штрафу в розмірі 1020,00 грн., покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена без врахування обставин, що впливають на можливість виконання судового рішення, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Вказує, що судом видано виконавчий лист 30 травня 2014 року №1304/412/2012 на виконання судового рішення, яке не набрало законної сили. Крім того, покликається на те, що виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Головне управління ПФУ у Львівській області, як юридична особа, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади Пенсійного фонду України, а не територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, тому не може бути боржником у виконавчому провадженні. Крім цього, вказує, що законодавцем запроваджено правило обрання пенсіонером одного виду пенсії, якщо він має право на різні види пенсії, якщо він має право на різні види державних пенсій.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просила позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.128 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області від 05 червня 2014 року відкрито виконавче провадження №43565200 про примусове виконання виконавчого листа №1304/412/2012, виданого 30 травня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату державної пенсії, встановленої до рівня не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії до рівня 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 10 липня 2011 року до 23 липня 2011 року (а.с.21).

Вказана постанова одержана позивачем 10 червня 2014 року (а.с.22).

15 серпня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області отримало постанову від 14 серпня 2014 №43565200 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про накладення штрафу в розмірі 1020,00 грн. Як вбачається із постанови, державним виконавцем встановлено, що вимогою державного виконавця від 04 липня 2014 року повторно зобов'язано боржника виконати рішення суду в строк до 11 липня 2014 року та надати державному виконавцю письмове підтвердження про виконання. Всупереч законним вимогам державного виконавця, судове рішення боржником не виконано, а причини невиконання, на які посилається боржник у поясненні від 11 липня 2014 року не є поважними. Вказані обставини свідчать про повторне невиконання без поважних причин, у встановлений законом строк, рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії та зумовлюють настання відповідальності, передбаченої ст..89 Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно боржника зобов'язано виконати рішення суду у строк до 22 серпня 2014 року, про що надати документальне підтвердження до відділу примусового виконання рішень. (а.с.10,12).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого документа визначені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 258 КАС України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст.89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу та призначає новий строк для виконання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.03.2012 року по справі №1304/412/12, подано апеляційну скаргу за вих.№5961/06-22 від 06.06.2012 року. Листом за вих.№904 від 14.06.2012 року, Галицький районний суд м.Львова повідомив головне управління про скерування судової справи до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

При цьому, не взято до уваги поважні причини, які ускладнюють та унеможливлюють виконання судового рішення.

Пунктом п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 передбачено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 95 Конституції України визначає, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно із п. 20 та п. 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Окрім того, суд бере до уваги ту обставину, що постанова Галицького районного суду м.Львова від 20.03.2012 року була оскаржена до суду, про що державному виконавцю було відомо.

Таким чином, є об'єктивні підстави вважати, що причини невиконання рішення суду є поважними, тобто Управління ПФ України у Львівській області, з огляду на поважні причини, не мало можливості виконати судове рішення, що не було взято до уваги державним виконавцем.

Отже, як випливає з вищенаведеного, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови та вчиненні виконавчих дій, було допущено порушення згаданих норм Закону, не перевірено у належному порядку поважність причин не виконання рішення суду, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення решти вимог щодо визнання дій протиправними, оскільки підстави для вчинення виконавчих дій, здійснення контролю, а також причини невиконання державний виконавець оцінює за своїм переконанням, а постанова про накладення штрафу оцінена судом і скасована. Окрім того, дії щодо винесення постанови, самі по собі (без постанови), не мають самостійного правового значення, не породжують у позивача жодних обов'язків, а отже й не порушують прав та інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167, 258 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задоволити частково.

Скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романа Н.О. від 14 серпня 2014 року у ВП №43565200 про накладення штрафу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мисько Х.М.