Справа № 805/8037/14
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Спасова Н.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року справа №805/8037/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В.,Чумака С.Ю., секретар Манаєв М. В., за участі представника позивача Макотченко Л. М., представника відповідача Назаренка О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі № 805/8037/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № від 01.07.2014 задоволено повністю. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № 0001221від 01.07.2014 року, видане Державною податковою інспекцією у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальному розмірі 8828236,50 грн., з яких: 5885491,00 грн. - основний платіж та 2942745,50 грн. - штрафні санкції. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сум 487 грн. 20 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не підтвердив реальність здійснення господарських відносин ТОВ «Український Рітейл» по взаємовідносинах з ТОВ «ТБ «Алкор» всього на суму ПДВ 2406629 грн., в т.ч. за січень 2014 року 214045 грн., за лютий 2014 року на суму 2192584 грн. та ТОВ «Премиіум Трейд» всього на суму ПДВ 3478861,4 грн, в т.ч. за січень 2014 року на суму 1553895, 55 грн., за лютий 2014 року на суму 1924965,85 грн., по ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Преміум Дон», внаслідок чого, в порушення п. 198.1 «а», п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, встановлено завищення податкового кредиту всього на суму 5885491 грн., в т.ч. за січень 2014 року на суму 1767941 грн., за лютий 2014 року на суму 4117550 грн. При цьому, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" , зареєстроване в якості юридичної особи 13.09.2006 року виконавчим комітетом Донецької міської Ради, про що за № 0020829 до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців включені відповідні відомості, (т. 1 а.с.32-36), знаходиться за загальній системі оподаткування, відповідно до Свідоцтву № 100092176 від 24.01.2008 року є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

З 21.05.2014 по 03.06.2014 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Український Рітейл» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ТБ «Алкор» за період: з 01.01.2014 року по 28.02.2014р. та ТОВ «Преміум Трейд» за період: з 01.01.2014р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено акт № 1275/05-61-22-01/34604386 від 11.06.2014р. (т.1 а.с. 56-67).

За висновками Акту перевірки встановлені порушення позивачем п. 198.1 «а», п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями, встановлено завищення податкового кредиту всього на суму 5885491 грн., в т.ч. за січень 2014 року на суму 1767941 грн., за лютий 2014 року на суму 4117550 грн., внаслідок встановлення нереальності здійснення господарських відносин ТОВ «Український Рітейл» по взаємовідносинам з ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» за січень та лютий 2014 року.

Позивачем направлено до відповідача заперечення на Акт перевірки за № 1116 від 23.06.2014 року, які залишені без розгляду у зв'язку з порушенням строків, про що повідомлено позивача листом від 27.06.2014 року за № 4547/10/05-61-22-01.

01.07.2014 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальному розмірі 8828236,50 грн., з яких : 5885491,00 грн. - основний платіж та 2942745,50 грн. - штрафні санкції (т.1 арк. справи 55).

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що реальність господарських операцій з постачання ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Український Рітейл» підтверджується наявністю у позивача первинних бухгалтерських документів, що є підставою для врахування цих господарських операцій у податковому обліку, у тому числі належним чином оформлених податкових накладних, на підставі яких позивач у січні, лютому 2014 року сформував податковий кредит з ПДВ.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідають нормам матеріального та процесуального права з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Як визначено ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує постачання послуг платником податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як визначено пп. "а" п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення

права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату

товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, умовами реалізації права платника податків на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у господарській діяльності та наявність первинних документів, зокрема податкових накладних, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.01.2014 року між позивачем та ТОВ «ТБ «Алкор» був укладений договір поставки № 30/01-14Р, відповідно до умов якого Постачальник взяв на себе зобов'язання здійснити поставку продукції, а саме: пакети упаковані в асортименті, палетний стретч, фасовочні та пакувальні матеріали в асортименті, а Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити поставлену продукцію. Ціна товару встановлена специфікаціями до Договору, термін сплати 14 банківських днів з моменту підписання товарних накладних на поставку продукції, умови поставки - самовивіз транспортними засобами Покупця та за його рахунок, строк дії договору 31.12.2014 року (т.1 а.с. 73-75).

Виконання сторонами умов зазначеного договору підтверджується специфікаціями від 30.01.2014 року та від 25.02.2014 року до Договору поставки № 30/01-14Р від 30.01.2014 року, згідно яким сторони домовились про поставку пакетів поліетиленових в асортименті, пакувального та палетного стретчу, паперових пакетів, а всього на суму 14439774,00 грн., у тому числі ПДВ - 2406629,00грн. (т.1 а.с. 76,77), видатковими накладними № 1073 від 30.01.2014 року та № 824 від 25.02.2014 року та податковими накладними № 824 від 25.02.2014 року та № 1073 від 30.01.2014 року, з яких вбачається, що 30.01.2014 року ТОВ «ТБ «Алкор» було поставлено ТОВ «Український Рітейл» товар на суму 1284270,00 грн., а 25.02.2014 року - на суму 13155504,00 грн. (т.1 а.с.78-81), висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи/ паспортами якості на поставлені пакети паперові, поліетиленової плівки та пакети ( т. 1 а.с. 200-211), оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 6851 за січень, лютий 2014 року (т.2 а.с. 105-106). Оплата за поставлений товар позивачем проведена платіжними дорученнями № від 10.02.2014 року, № від 07.03.2014 , № від 19.03.2014 року (т.2 а.с. 40, 53-54). Відповідно бухгалтерської довідки про наявність на балансі підприємства вантажних автомобілів, копії технічних паспортів, реєстру подорожніх листів за період з 17.01.2014р. по 31.01.2014р. та з 25.02.2014р. по 28.02.2014р.транспортування товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця здійснювалося власним транспортом. Відповідно довідки позивача надати копії подорожніх листів за період за 17.01.2014, 20.01.2014, з 22.01.2014р. по 24.01.2014р, з 23.01.2014р. по 30.01.2014р., з 02.02.2014р. по 07.02.2014р., які надавалися до суду під час звернення з адміністративним позовом, немає можливості, оскільки оригінали цих документів перебувають на території, що не контролюється Україною та доступ до неї відсутній. Також надані повідомлення про зразки підписів матеріально відповідальних осіб та печатки (т. 1 а.с. 173-199).

Із довідки позивача за № 507 від 12.09.2014 року вбачається, що поставлені ТОВ «ТБ «Алкор» пакувальні матеріали були оприбутковані на склад зберігання позивача, після чого розподілені в магазини роздрібної торгівлі згідно заказам операційного департаменту, використані у господарській діяльності та списані на підставі накладних. Оприбуткування, переміщення, списання зазначених ів підтверджується дослідженими карткою рахунку 2092, копіями накладних - вимог (т.2 а.с. 109).

Апелянт наполягає на нереальності господарських операцій ТОВ «Український Рітейл» з ТОВ «ТБ «Алкор» у зв'язку з тим, що товари поставлені позивачу зазначеним товариством, були придбані у ТОВ «Преміум-Дон» та враховуючи складений 28.03.2014р. фахівцями ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька акт № 85/05-61-22-01/38964753 про незнаходження ТОВ «ТБ «Алкор» за податковою адресою. Проте, позивачем під час укладення договору з ТОВ «ТБ «Алкор» були отримані виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якою підтверджувалася належним чином проведена реєстрація юридичної особи (т. 7 а.с.99-101).

14.01.2014 року був укладений договір № 14/01-14 між позивачем та ТОВ «Преміум. Трейд», відповідно до умов якого Постачальник взяв на себе зобов'язання здійснити поставку товару, а Покупець прийняти та оплатити поставлений товар, найменування, асортимент та ціна якого зазначається у Специфікаціях/Прайс-листах до договору, термін сплати - 14 банківських днів з дня поставки товару, умови постачання - самовивіз транспортними засобами Покупця та за його рахунок, строк дії договору до 31.12.2014 року. При укладенні договору була надана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якою підтверджувалася належним чином проведена реєстрація юридичної особи (т.1 а.с. 82-95), т. 7 а.с. 102).

15.01.2014 року між позивачем та ТОВ «Преміум. Трейд» укладений договір поставки № 15/01-14И, згідно умов якого Постачальник взяв на себе зобов'язання здійснити поставку здійснити поставку сувенірного асортименту, а Покупець прийняти та оплатити поставлену продукцію, найменування, асортимент та ціна якого зазначається у Специфікаціях до договору, термін сплати - 14 банківських днів з моменту підписання товарних накладних на поставку продукції, умови постачання - самовивіз транспортними засобами Покупця та за його рахунок, строк дії договору до 31.12.2014 року (т. 1 а.с. 96-103).

21.01.2014 між позивачем та ТОВ «Преміум. Трейд» укладений договір поставки № 21/01-14О. Умовами договору передбачено, що Постачальник взяв на себе зобов'язання здійснити поставку товару, а Покупець прийняти та оплатити поставлений товар, найменування, асортимент та ціна якого зазначається у Специфікаціях/Прайс-листах до договору, термін сплати - 14 банківських днів з дня поставки товару, умови постачання - самовивіз транспортними засобами Покупця та за його рахунок, строк дії договору до 31.12.2014 року.

Відповідно до специфікацій вказаних договорів предметом поставки за ними були овочі та фрукти в асортименті, корзини, сувеніри.

На підтвердження факту поставки за вказаними договорами у січні - лютому 2014 року матеріальних цінностей позивачем надано видаткові та податкові накладні № 176 від 20.01.2014 року , № 302 від 28.02.2014, видаткові та податкові накладні № 256 від 27.03.2014 року , № 268 від 28.01.2014 року, № 283 від 29.01.2014 року, № 299 від 30.01.2014 року, № 162 від 17.01.2014, № 166 від 17.01.2014 року, № 182 від 20.01.2014 року, № 209 від 22.01. 2014, № 223 від 23.01.2014 року, № 236 від 24.01.2014 року, № 242 від 24.01.2014 року, № 235 24.01.2014 року, № 298 від 30.01.2014 року , № 314 від 31.01.2014 року. № 313 від 31.01.2014 року, № 258 від 25.02.2014 року, № 272 від 26.02.2014 року, № 287 від 27.02.2014, № 93 від 10.02.2014 року , № 302 від 28.02.2014 року, № 303 від 28.02.2014 року, № 79 07.02.2014р., № 77 від 07.02.2014 року, № 63 від 06.02.2014 року, № 47 від 05.02.2014р., № 32 від 04.02. 2014 року, № 33 від 04.02.2034 року, № 5 від 03.02.2014 року, № 92 від 10.02.2014 року (т.1 а.с.100-103, 109-172), протоколи досліджень проб харчових продуктів, декларації виробника /посвідчення про якість, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, висновки фітосанітарної експертизи, результати санітарно-мікробіологічного дослідження, протоколи випробувань та інші документи, що підтверджують якість та безпеку поставлених овочів та фруктів (т.1 а.с. 212-250, т. 2 а.с. 1-36), журнал-ордер по рахунку № 631 за січень, лютий 2014 року (т.2 а.с. 107-108). Оплата за поставлений товар здійснена платіжними дорученнями № , № та № від 10.02.2014 року, № , № та № від 11.02.2014 року, № , від 03.03.2014 року, № , , , від 07.03.2014 року, № , , від 12.03.2014 року, № від 19.03.2014 року, № від 26.03.2014р. (т.2 а.с.37-39, 41-54).

Транспортування товарно-матеріальних цінностей від постачальника власним транспортом підтверджується бухгалтерською довідкою пре наявність на балансі підприємства вантажних автомобілів, копії технічних паспортів транспортних засобів, реєстр подорожніх листів та безпосередньо подорожні листи за січень - лютий 2014 року та завдання водієві.

Відповідно бухгалтерської довідки ТОВ «Український Рітейл» № 5982 від 19.08.2014 року вбачається, що поставлені ТОВ «Преміум Трейд» товари були оприбутковані позивачем, розподілені між магазинами роздрібної торгівлі позивача та реалізовані із застосуванням РРО. (т.7 а.с. 98).

Таким чином, досліджені у судовому засіданні первинні документи, надані позивачем, свідчать про дотримання положень податкового законодавства щодо документального підтвердження здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» протягом січня, лютого 2014 року товарно-матеріальних цінностей та підтверджують факт їх використання позивачем у власній господарській діяльності. Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок податкового органу про відсутність документального підтвердження реальності господарських операцій по взаємовідносинам ТОВ «Український Рітейл» з ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» є неспроможним.

Доводи апелянта щодо фактичного невідбуття господарських операцій за Договорами поставок, укладених позивачем з ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» внаслідок відсутності останнього за місцезнаходженням та ненаданням документів для перевірки, а також внаслідок фіктивності контрагента постачальників позивача ТОВ «Преміум-Дон» є безпідставними, оскільки висновки про порушення платником податків правил формування податкового обліку не можуть засновуватися на відомостях, що стосуються контрагента такого платника та інших учасників по ланцюгу попередніх постачань товарів. При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. До цього, ст. 204 Цивільного кодексу України закріплений принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем, всупереч положенням ч.2 ст.71 КАС України не надано суду належних доказів недійсності угод, укладених між позивачем та ТОВ «ТБ «Алкор», ТОВ «Преміум Трейд».

Доводи податкового органу щодо відсутності у позивача товарно-транспортних накладних, відповідно до яких відбувалось перевезення придбаних товарів, довіреностей на отримання від ТОВ «Преміум Трейд» та ТОВ «ТБ Алкор» товарів та висновків державної санітарно-гігієнічної експертизи, карантинні документи (сертифікати, свідоцтва), посвідчення якості для товарів рослинного походження спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем надані встановлені законодавством документи, необхідні для підтвердження якості та безпеки придбаних овочів, фруктів та пакувальних матеріалів. Щодо доводів податкового органу про ненадання позивачем довіреностей, за якими були ним отримані матеріальні цінностей, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такі вимоги є безпідставними, оскільки зазначений документ має бути виключно у розпорядженні особи, що відпустила товар, а не у його отримувача, яким у даному випадку є ТОВ «Український Рітейл». Що стосується посилання апелянта на відсутність товарно-транспортних накладних, то слід зазначити, перевезення товару здійснювалося транспортом позивача, про що свідчать первинні документи надані позивачем та дослідженні у судовому засіданні. Податкові накладні, отримані позивачем від ТОВ «ТБ «Алкор» та ТОВ «Преміум Трейд» були включені ТОВ «Український Рітейл» до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних та відображені в податковій звітності позивача за січень, лютий 2014 року. ( т. 2 а.с. 56-104). За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що усі необхідні дії, передбачені податковим законодавством та необхідні для отримання податкової вигоди й віднесення суми у 5885491 грн. до податкового кредиту з ПДВ за вказаний період, ТОВ «Український Рітейл» виконані належним чином.

Висновки податкового органу про фіктивність правочинів, укладених між позивачем та вищезазначеними контрагентами, є лише його припущеннями і фактичними обставинами справи не підтверджені. Жодним нормативно-правовим актом не визначено право податкового органу самостійно надавати оцінку укладеним (вчиненим) договорам з визначенням їх фіктивними без наявності судового рішенням про визнання такого правочину недійсним саме з підстав його фіктивності.

На час здійснення господарських операцій підприємства були включеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За таких обставин позивач не несе відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про нереальність здійснення господарських операцій при укладенні угод між контрагентами - постачальниками та позивачем, а доводи апелянта щодо відкриття кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ «Преміум-Дон», то на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «нереальності» здійснених контрагентом позивача господарських операцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були дотримані норми матеріального та процесуального права, а потому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Повний текст складено 17 березня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі № 805/80-37/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю. Чумак