Справа № П/811/205/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року справа №П/811/205/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Кіровоградавтотранс» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 вересня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 86034 грн. та накладено штрафну санкцію - 43017 грн. та зменшено від'ємне значення суми цього ж податку за листопад 2013 року на 10456 грн.

Представник позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджувала, що від укладення договорів з ПП «Артсіті» (далі - Підприємство), ПП «Інтеко-Трейд» (далі - Підприємство 2) та ТОВ «Стек-Комп'ютер» (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На її думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2, не спрямовувались на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти перевірок згаданих контрагентів.

Ухвалою суду від 17 березня 2015 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 3 а.с.211).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, позивач займається наданням авто-станційних послуг .

У його власності перебувають декілька автостанцій, які розташовані на території Кіровоградської області (Том 3 а.с.201-206).

20 червня 2012 року Товариство (замовник) та Підприємство (виконавець) уклали договір на виконання будівельних робіт автостанцій (Том 1 а.с.100-103).

За умовами договору вартість робіт становила 311856,75 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 52511,92 грн.).

На виконання Підприємством умов договору Товариство надало видаткові, податкові накладні від 02, 13, 17, 23 липня, 02-03, 15, 28 серпня, 06, 11, 14, 19 вересня, 06, 13, 21, 26, 29 листопада, 04, 11, 15-16 жовтня, 04, 11 грудня 2012 року, 04 січня, 07 лютого 2013 року, рахунки-фактури акт приймання виконання будівельних робіт (Том 1 а.с.204-250, Том 2 а.с.1-22, 24-25, 27-28, 30-31, 33-34, 36-37, 39-40, 42, 44-45, 47-48, 50-51, 53-54, 56-57, 59-60, 62-63, 65-66, 68-69, 71-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 86-87, 89-90, 92-93, 95-96, 98-99, 101-102, 104-105, 107-108, 110-111, 113-114, 116-117, 119-120, 122-123, 125-126, 128-129, 131-132, 134-135, 137-138, 140-141, 143-144, 146-147, 149-150, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, 175-176, 178-179, 181-182, 184-185, 187-188, 190-191, 193-194, 196-197, 200-201, 203-204, 206-207, 209-210, 212, 214, 216-217, 219-220, 222-223, 225-226, 228-229, 231-232, 234-235, 237-238, 240-241, 243-244, 246-247).

Товариство розрахувалось з Підприємством у безготівковій формі (Том 2 а.с.23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, 91, 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127, 130, 133, 136, 139, 142, 145, 148, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 183, 186, 189, 192, 195, 198-199, 202, 205, 208, 211, 213, 215, 218, 221, 224, 227, 230, 233, 236, 239, 242, 245).

20 червня 2012 року Товариство (замовник) та Підприємство 2 (виконавець) уклали договір на виконання будівельних робіт автостанцій (Том 2 а.с.248-250).

За умовами договору вартість робіт становила 125069,79 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 20833,61 грн.).

На виконання Підприємством 2 умов договору Товариство надало видаткові, податкові накладні від 19 квітня, 14, 22, 24, 27 травня, 11, 20, 24, 26-27, червня, 05, 16, 30 липня 01, 05, 07, серпня 2013 року, рахунки-фактури акт приймання виконання будівельних робіт (Том 3 а.с.2-27, 29-30, 32-33, 35-36, 38-39, 41-42, 44-45, 47-48, 50-51, 53-54, 56-57, 59-60, 62-63, 65-66, 68-69, 71-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 86-87, 98-90, 92-93, 95-96, 98-99, 101-102, 104-105, 107-108, 110-111, 113-114, 116-117, 119-120, 122-123).

Товариство розрахувалось з Підприємством 2 у безготівковій формі (Том 3 а.с.28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, 91, 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121).

01 грудня 2011 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договори поставки товару.

Упродовж серпня 2012 року Товариство 2 поставило Товариству товар (комп'ютерна оргтехніка) на загальну суму 123942 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 13870,14 грн.).

На підтвердження реальності господарських операцій Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові та видаткові накладні від (Том 3 а.с. 127-131, 133-134, 136-137, 139-140, 142-144, 146-149, 150-162, 164-165, 167-168, 170-171, 173-174, 179-180, 182-183, 185-186, 188-189).

Товар доставлявся за рахунок продавця його ж транспортом.

Товариство розрахувалось з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 3 а.с.132, 135, 138, 141, 145, 163, 166, 169, 172, 175-178, 181, 184, 187 ).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 12 по 18 серпня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2 за липень 2012 року та липень 2013 року (Том 1 а.с.8-47).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2, є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти перевірок згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2014 року, якими позивачу збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 86034 грн. та накладено штрафну санкцію - 43017 грн. та зменшено від'ємне значення суми цього ж податку за листопад 2013 року на 10456 грн. (Том 1 а.с.48-49).

25 квітня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 21 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року (Том 1 а.с.88-111).

Акт перевірки містить висновок, що відомості подані Підприємством в податкових деклараціях не відповідають дійсності з 21 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року щодо придбання товарів (робіт, послуг).

26 травня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства 2 з питань дотримання податкового законодавства за період з 17 вересня 2012 року по 31 грудня 2013 року (Том 1 а.с.128-141).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємство 2 здійснювало діяльність, направлену на надання послуг по заниженню податкових зобов'язань.

27 листопада 2013 року ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУМ у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства 2 з питань взаємовідносин з його контрагентами (Том 1 а.с.112-127).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 2.

За результатом проведення перевірок діяльності Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2 керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства, Підприємства 2 та Товариства 2 податкові інспекції не прийняли жодних рішеннь та не звернулись до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодились з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які укладенні з Товариством.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Підприємства, Підприємства 2 та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірок діяльності Підприємства, Підприємства 2 та Товариства 2, як незаперечні докази недійсності їх правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагентів, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2.

Водночас, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (договори, податкові, видаткові накладні, рахунки-фактури, акти приймання-виконання робіт та платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість кошти за договорами, укладеними з Підприємством, Підприємством 2 та Товариством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 08 вересня 2014 року, яким публічному акціонерному товариству «Кіровоградавтотранс» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 86034 грн. та накладено штрафну санкцію - 43017 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 08 вересня 2014 року, яким публічному акціонерному товариству «Кіровоградавтотранс» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2013 року на 10456 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Кіровоградавтотранс» судові витрати в сумі 279,01 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей