Справа № 761/27449/14-а
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/26/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києва, де з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18.12.2014 року просив суд визнати незаконними дії відповідача та зобов»язати останнього обчислити, призначити та виплатити йому пенсію у відповідності до вимог діючого законодавства на день його звільнення - 21.01.2014 року, включивши до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих в сумі - 102 314, 89 (5031,88 грн. на місяць), передбачену п.8 постанови Кабінету міністрів України №1592 від 31.12.1996 року, і двох додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань на загальну суму - 25 770, 50 грн. і премію за сумлінну працю в сумі - 7035 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що з 21.01.2014 року йому призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При ознайомлені із розрахунком пенсії, йому стало відомо, що при її призначені відповідачем не врахована до пенсії щомісячна надбавка за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих в сумі - 102 314,89 грн. та два додаткових види грошового забезпечення - матеріальна допомога на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань на загальну суму - 25 770, 50 грн. і премія за сумлінну працю в сумі - 7035 грн., які є складовими заробітної плати та з них сплачувались страхові внески на загально обов»язкове пенсійне страхування, а тому відмова відповідача врахувати їх при обчисленні їй пенсії є протиправною, оскільки не відповідає вимогам закону та судовій практиці з розгляду справ вказаної категорії.

В судовому засіданні позивач, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на свої письмові заперечення проти позову, зазначивши про відсутність підстав для включення в суми обрахування пенсій матеріальної допомоги та премії за сумлінну працю, оскільки ці виплати є одноразовими, а не щомісячними видами грошового забезпечення. Крім того, Кабінетом Міністрів України ніяких рішень про введення нових видів грошового забезпечення прийнято не було, а тому підстав для включення зазначених позивачем видів виплат до пенсій немає. Крім того, доплата за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих не являється додатковим видом грошового забезпечення для обчислення пенсії в розумінні п.7 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року, а тому його вимоги є безпідставними. Визначені позивачем складові не входять до складових заробітної плати.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об»єктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та одержує пенсію за віком на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон №2262).

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві і отримує пенсію за вислугу років з 21.01.2014 року. Позивач ОСОБА_1 звільнений з посади та з податкової міліції у відставку із вислугою років у календарному обчисленні - 32 роки 04 місяці і 28 днів, що підтверджується наказом №47-о від 16.01.2014 року (а.с.18).

Згідно довідки відповідача про розрахунок пенсії позивача від 24.03.2014 року вбачається, що до зазначених у ній видів виплат, що включені до грошового забезпечення, такі виплати як щомісячна доплата за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, матеріальна допомога на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань і премію за сумлінну працю у цей розрахунок пенсій не включено (а.с.20). Як встановлено судом, до середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення позивача за 24 місяці перед звільненням, з якого був обрахований розмір його пенсій, не були включені щомісячна доплата за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, матеріальна допомога на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань і премію за сумлінну працю, які могли бути йому нараховані у разі виходу на пенсію, хоча зазначені доплати фактично отримувались позивачем перед звільненням з податкової служби та були включені Міністерством доходів і зборів України до грошового атестату та довідки №53 від 03.02.2014 року на ім»я позивача (а.с.43-44).

У відповідності до листа від 04.06.2014 року позивачу ОСОБА_1 Пенсійним фондом України було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі п.7 постанови КМУ України №393 від 17.07.1992 року, оскільки останній є особою, яка залишена за його згодою та в інтересах справи на службі, а тому щомісячні надбавки до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, не включаються.

Між тим, вказав твердження Пенсійного фонду України є помилковими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи. Так, на засіданні атестаційної комісії по роботі з працівниками податкової міліції органів Міндоходів і зборів України від 24.10.2013 року (протокол №8) було прийнято рішення не продовжувати ОСОБА_1 строк перебування на службі, що підтверджується листом від 20.03.2014 року першого заступника міністра Доходів і зборів України (а.с.21-22).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 04.04.2006 року (зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року «Про Державний Бюджет України на 2008 рік» визнані неконституційними згідно з Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008) визначено порядок призначення пенсії за останньою штатною посадою перед звільненням.

Відповідно до ст.43 ч.3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим ( спеціальним ) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення ) та премії в розмірах, установлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ст.63 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Пунктом 5 підпукту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» від 31 грудня 1996 року №1592 надано право керівникам органів державної податкової служби у межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працюючих установлювати особам рядового і начальницького складу податкової міліції, які мають право на пенсію за вислугу за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенси, яка б могла бути їм нарахована.

Пунктом 8 даної Постанови визначено, що особам начальницького складу слідчих підрозділу податкової міліції за службу на посадах слідчих встановлено щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію. Доплата за вислугу 20 і більше років виплачується без урахування надбавок, установлених за службу на посадах слідчих.

Оскільки при звільненні ОСОБА_1 з посади у відставку, він отримував доплату за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути йому нарахована у разі виходу на пенсію, фактично позивач отримував дану доплату перед звільненням зі служби, що підтверджує грошовий атестат № 11 від 16.01.2014 року та довідка №53 від 03.02.2014 року, тому дана доплата за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих повинна враховуватись при розрахунку розміру пенсії позивачу.

Крім того, обґрунтованість вказаної доплати визнана у запереченнях відповідачем (а.с.60), яку він зазначив як щомісячну виплату по 5031, 88 грн., але останній помилково не вважає її додатковим видом грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Суд приходить до висновку, що щомісячна доплата за вислугу на посадах слідчих 20 і більше років, встановлена позивачу на підставі п. 8 Постанови КМУ № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» не є пенсійною доплатою, хоча має персональний характер та встановлюється наказом керівника, при цьому не залежить від фонду оплати праці та граничної чисельності або економії фонду оплати праці у ДПА, а має безумовний характер та підлягає до обов'язкової виплати у розмірі 100 % за наявністю у певної особи стажу роботи на посаді слідчого більш ніж 20 років, незалежно від волі керівників органів державної податкової служби.

Суд вважає, що відповідачем порушено право позивача при розрахунку розміру його пенсії, оскільки не включено до середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення - доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, передбаченої пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31 грудня 1996 року, яку він фактично отримував.

Таким чином, суд вважає, що слід визнати незаконними дії відповідача щодо призначення пенсії позивача без включення до розміру грошового забезпечення щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, передбаченої пунктом 8 Постанови Кабінету Міністри* України №1592 від 31 грудня 1996 року та зобов'язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві включити до розміру грошового забезпечення щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, передбаченої пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31 грудня 1996 року до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з врахуванням розміру грошового забезпечення, до якого включена щомісячна доплата за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, передбаченої пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31 грудня 1996 року на час отримання ним права на пенсію.

Щодо вимог позивача про зобов»язання відповідача здійснити нарахування і виплату йому пенсію з врахуванням грошового забезпечення матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань та премії необхідно зазначити наступне. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За таких обставин, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В той же час, як вбачається з виданої позивачу довідки №53 від 03.02.2014 року, то при звільненні ОСОБА_1 з посади у відставку, то зі складових грошового забезпечення для виплати пенсії: матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових і премії, то з цих виплат були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.44), що також підтверджується листом від 20.03.2014 року першого заступника міністра Доходів і зборів України (а.с.21-22).

Враховуючи, що на з вказаних у позові складових грошового забезпечення, що отримувались позивачем під час проходження служби та на неї нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому дії відповідача щодо не включення даних надбавок при перерахунку пенсії саме в такому розмірі є неправомірними.

Вказане рішення прийнято судом з метою створення єдиної практики з розгляду справ вказаної категорії і на виконання постанови Верховного суду України від 14.05.2013 року по справі №21-125а13, де вказано про перевагу і необхідність застосування у вказаних правовідносинах ст.41 Закону України №1058-IV та ст.66 Закону України №1788-ХІІ, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії.

При прийнятті рішення у цій справі судом враховано, що статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

В силу положень статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина 4 статті 71 КАС України). Відповідач не надав суду достатніх і беззаперечних доказів в обгрунтування правомірності своїх дій при призначенні пенсії позивачу, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, з метою належного захисту та поновлення порушених прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, задовольнивши їх, із наступним формулюванням резолютивної частини постанови суду, а саме визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії та зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м.Києві донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на час отримання права на пенсію) в редакції від 04.04.2006 року, з урахуванням сум: матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань в розмірі - 25 770,50 грн., премії в розмірі - 7035,00 грн. та грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячна доплата за вислугу років - 20 і більше років на посадах слідчих, згідно п.8 постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31.12.1996 року, в розмірі - 102 314,89 грн. (5031,88 грн. на місяць), згідно Довідки №53 від 03.02.2014 року про складові грошового забезпечення, з урахуванням фактично проведених виплат.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно вхідної дати подання вказаного позову вбачається про його подання безпосередньо до суду 17.09.2014 року, а клопотань про поновлення процесуального строку звернення до суду позивачем подано не було, тому позов підлягає задоволенню позов з 17.03.2014 року, тобто в межах 6-ти місячного строку, що передує зверненню до суду із цим позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб», ст.2 Закону України «Про оплату праці», ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» від 31 грудня 1996 року №1592, керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69-71, 86, 94, 161-163, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити - частково.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, премії та грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячна доплата за вислугу років - 20 і більше років на посадах слідчих, згідно п.8 постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31.12.1996 року.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м.Києві донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на час отримання права на пенсію) в редакції від 04.04.2006 року, з урахуванням сум: матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань в розмірі - 25 770,50 грн., премії в розмірі - 7035,00 грн. та грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячна доплата за вислугу років - 20 і більше років на посадах слідчих, згідно п.8 постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31.12.1996 року, в розмірі - 102 314,89 грн. (5031,88 грн. на місяць), згідно Довідки №53 від 03.02.2014 року про складові грошового забезпечення, з урахуванням фактично проведених виплат, починаючи з 17.03.2014 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: