Справа № 819/2233/13-а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 876/14353/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: прокурор Турчин І.Я.

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року в справі за позовом прокурора Бережанського району Тернопільської області до Бережанської міської ради Тернопільської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні місяці 2013 року прокурор Бережанського району Тернопільської області звернувся до суду з позовом до Бережанської міської ради і просив суд першої інстанції визнати незаконним і скасувати рішення сесії Бережанської міської Ради «Про затвердження проектів землеустрою і технічних документацій із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок» № 623 від 21.08.2008 року. Прокурор також просив суд визнати незаконним та скасувати рішення сесії Бережанської міської ради «Про розгляд подання прокуратури Бережанського району Тернопільської області від 01.06.2013 року №46-987 вих13». Прокурором ставилось питання про зобов'язання посадових осіб Бережанської міської ради вжити заходів щодо розірвання договору оренди між Бережанською міською радою та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,50 кв. метрів для добудови адвокатської контори до будинку суду в АДРЕСА_1.

В адміністративному позові зазначається, що власником земельної ділянки є адміністрація Бережанського районного суду, хоча адміністрація ще не виготовила землевпорядну документацію, проте, згідно норм Земельного кодексу України від 04.06.2008 року при отриманні права власності на будинок адміністрація стала власником земельної ділянки, необхідної для обслуговування адміністративної будівлі суду.

01 червня 2013 року прокурором району міському голові внесено подання за № 46-987 вих.13 з вимогою рішення сесії Бережанської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою і технічних документацій із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок» № 623 від 21.08.2008 року скасувати як незаконне та вжити заходів щодо розірвання договору оренди між Бережанською міською радою та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,50 кв. метрів для добудови адвокатської контори до будинку суду в АДРЕСА_1. Згідно відповіді Бережанської міської ради № 1310 від 31.07.2013 року подання прокурора району розглянуто та відмовлено у задоволенні такого.

У запереченні на позов Бережанська міська рада Тернопільської області зазначає, що адміністративний позов не обґрунтований, позбавлений логічності і послідовності, як за змістом так і аргументацією вимог. Позивач не навів жодних фактів, які б підтверджували порушення міською радою при прийнятті вище зазначених рішень норм чинного законодавства України. Рішення міської ради №623 від 21.08.2008 року реалізовано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 шляхом укладення договору оренди землі від 17.10.2008 року та проведення його державної реєстрації. Крім того, позивач не враховує, що в матеріалах справи міститься письмова згода Бережанського районного суду на добудову адвокатської контори до приміщення суду по АДРЕСА_1.

У запереченні на позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказують на те, що в даному випадку виникли правовідносини з реалізації рішення, оскільки адвокати виготовили проектно-технічну документацію, отримали дозвіл на проведення будівельних робіт. Будь-яких норм Закону ними не порушено і тому сама заява прокурора внесена через 5 років є безпідставною і незаконною.

25 жовтня 2013 року прокуратура Бережанського району Тернопільської області змінила позовні вимоги і просила суд визнати незаконним рішення сесії Бережанської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою і технічних документацій із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок» № 623 від 21.08.2008 року. У пункті 2 прокуратура просила визнати незаконним та скасувати рішення сесії Бережанської міської ради «Про розгляд подання прокуратури Бережанського району Тернопільської області від 01.06.2013 року № 46-987 вих. 13; визнати дії Бережанської міської ради незаконними. Інші позовні вимоги залишити без змін.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року в справі №819/2233/13а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням прокуратурою Тернопільської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року в справі №819/2233/13а.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не в повній мірі з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з частиною першою тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Суд встановив, що спірні правовідносини виникли у зв'язку із прийняттям відповідачем рішення про надання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади за договором оренди третій особі, для здійснення добудови до вже існуючої будівлі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справи, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, підвідомчі господарським судам.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 12 ЗК передбачено, що міська рада має право розпоряджатися землями територіальних громад, яке вона здійснює шляхом: передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміни меж районів у містах із районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

При цьому, як убачається зі змісту зазначеної статті, міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Таким чином, при здійсненні повноважень власника землі рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір у справі, що розглядається, не є адміністративним, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові №21-291а11(1) від 09 квітня 2012 року, №21-493а14 від 11 листопада 2014 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене апеляційні вимоги підлягають до частково задоволення, а справа закриттям провадження, оскільки спір в цій справі належить до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.157, ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області задовольнити частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року в справі №819/2233/13а скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос