Справа № 826/19206/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 січня 2015 року 16:30 № 826/19206/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - Білоуса Ю.О.,

представника відповідача 2 - Боровського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни (далі - відповідач 2, Уповноважена особа Фонду) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.12.2014 року, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невнесення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_4 за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський банк»;

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невнесення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_4 за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський банк»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський банк»;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський банк»;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_4 гарантовану суму відшкодування за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський банк».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. в порушення вимог чинного законодавства не включено позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку фізичної особи № 8060 від 19.05.2014 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що Фонд протиправної бездіяльності не вчинив, будь-які відомості про позивача в переліку вкладників, на підставі якого складається загальний реєстр, відсутні, а законодавством не покладено на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб обов'язок при складанні загального реєстру вкладників враховувати будь-які інші документи.

Представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на безпідставність звинувачень з боку позивача в бездіяльності, оскільки Уповноважена особа діє від імені Фонду та виконує виключні функції з ліквідації банку відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та має чіткий перелік власних повноважень. Представник Уповноваженої особи зазначив, що включення певного вкладника банку до повного переліку вкладників, а потім і до загального реєстру означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду, проте позивач не набув такого права і не має законних підстав для включення його до такого переліку, оскільки договір про відкриття банківського рахунку та безготівкове перерахування коштів за цим договором є нікчемними правочинами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 (Клієнт) та ПАТ «Старокиївський банк» (Банк) укладено договір банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року, відповідно до якого Банк за заявою Клієнта відкрив поточний рахунок Клієнта НОМЕР_1 у гривні та здійснює операції за ним згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський Банк».

Відповідно до наданої позивачем до позовної заяви виписки відділення №1 ПАТ «Старокиївський Банк» №321477 від 20.06.2014 року, вбачається, що станом на 20.06.2014 року залишок на рахунках у ОСОБА_4 (рах. НОМЕР_1) становить 199 980,00 грн.

Разом з тим, згідно постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 року №365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

В той же час, виконавчою дирекцією Фонду 17.06.2014 року прийнято рішення №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський Банк», яким вирішено, зокрема: з 18.06.2014 року розпочати процедуру виведення ПАТ «Старокиївський Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року включно; призначити уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 року №563 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Старокиївський Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17.09.2014 №92 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким вирішено розпочати процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18.09.2014 року та призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О. строком на 1 рік з 18.09.2014 року по 18.09.2015 року.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою про видачу грошових коштів у розмірі гарантованої суми відшкодування за договором банківського рахунку №8060 від 16.05.2014 року.

Позивач вказує, що відповіді на своє звернення не отримав та вважає, що відповідачами допущена бездіяльність щодо невнесення його прізвища до Загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплати гарантованих коштів з рахунку, чим порушені його права як вкладника, у зв'язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин 1-3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.5 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (далі - Положення №14).

Відповідно до п.4 розділу ІІІ даного Положення, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що після винесення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами та подає його до Фонду. В свою чергу, виконавчою дирекцією Фонду відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників затверджується реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно пояснень представника позивача, на підставі отриманої від ПАТ «Банк «Київська Русь» інформації щодо невключення ОСОБА_4 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду, позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою, в якій просив виплатити останньому грошові кошти у розмірі гарантованої суми відшкодування за Договором банківського рахунку №8060, чого відповідачем 2 вчинено не було, чим на думку позивача були порушені його права як вкладника, який має гарантоване право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

В той час, як встановлено судом під час судового розгляду, під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Старокиївський Банк» Уповноваженою особою Фонду встановлено факти вчинення працівниками та клієнтами Банку, в тому числі й позивачем дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право:

1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду;

9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;

11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Поряд з тим, як вбачається з норм ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону, на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В той же час, суд зазначає, що даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Інакше кажучи, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення та фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до наказу №23 від 24.06.2014 року, створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Старокиївський банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів) виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується поясненнями представника відповідача 2, під час проведення перевірки робочою комісією встановлено, що на банківський рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_4 одноразово надійшли кошти у розмірі 199 980,00 грн. внаслідок їх безготівкового перерахування з рахунку іншої юридичної особи - ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація».

Зокрема, на підтвердження вищевикладеного, відповідачем 2 надано до матеріалів справи витяг з реєстру платіжних документів, з якого вбачається, що 06.06.2014 року з рахунку юридичної особи № 04 на рахунок позивача НОМЕР_1, перераховано грошові кошти зворотну фінансову допомогу у розмірі 199 980,00 грн., що на думку відповідача 2 свідчить про нікчемність договору банківського рахунку №8060, укладеного позивачем з ПАТ «Старокиївський Банк» виключно з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб.

Окрім того, під час проведення перевірки робочою комісією встановлено, що аналогічні перерахування від ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація» здійснені щодо інших фізичних осіб. Загалом, за дванадцять днів перераховано майже 7 млн. гривень так званої «зворотної фінансової допомоги» від юридичної особи, яка ніколи раніше не надавала такої допомоги. Перерахування здійснювались або одним платежем або декількома платежами, але загальні суми для кожної фізичної особи не перевищували гарантованої Фондом суми відшкодування у розмірі 200 000 гривень.

З врахуванням вищевикладеного, 21.08.2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №182/14, оформлено Протоколом засідання виконавчої дирекції, щодо тимчасового блокування виплати грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підтвердження факту нікчемності виявлених правочинів, а також зважаючи на необхідність звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб, зокрема й ОСОБА_4 стосовно ПАТ «Старокиївський Банк», враховуючи рішення виконавчої дирекції Фонду №182/14 від 21.08.2014 року, Уповноваженою особою Фонду видано наказ №61 від 29.08.2014 року, відповідно до якого було зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами, визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), зокрема й Договір №8060, укладеного між позивачем та ПАТ «Старокиївський Банк».

Крім того, на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду Уповноважена особа Фонду, звернулась із заявою №2133/08-02 від 01.09.2014 року до органів МВС України щодо наявності в діях осіб ознак складу злочину.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду даної справи, відкрито кримінальне провадження №0000367, внесене 11.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки, у вигляді матеріальних збитків банку, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до понять, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З огляду на викладене, вкладниками банку, що мають право на відшкодування гарантованої суми банківського вкладу за рахунок Фонду є лише фізичні особи.

Водночас, вимоги кредиторів банку, у тому числі і юридичних осіб, задовольняються не за рахунок Фонду, а за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації майна банку у певній черговості, передбаченій ст.52 даного Закону. Це свідчить про обґрунтованість тверджень відповідача 2 про те, що проведення вище описаних дій надавало можливість власнику вкладу, юридичній особі, яка не має права на відшкодування гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, отримати цю суму повністю, без будь яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Частиною 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги надані до матеріалів справи докази щодо нікчемності укладеного між позивачем та ПАТ «Старокиївський Банк» договору №8060, суд погоджується з доводами відповідача 2 на рахунок правомірності невнесення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду.

При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача-2, на рахунок того, що оскільки правочин щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, у останнього відсутні правові підстави для включення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено допущення відповідачем 2 бездіяльності щодо невнесення ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за договором банківського рахунку, як наслідок суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог, щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників, Уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до переліку вкладників, а лише може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

При цьому, суд бере до уваги твердження відповідача 2 про те, що оскільки правочини щодо відкриття банківського рахунку НОМЕР_1 та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, то позивач не має вкладу у Банку та не є вкладником банку, як наслідок грошові кошти, про які зазначено в адміністративному позові не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду, а отже й підстав для внесення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників у відповідач 2 відсутні.

В той же час, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо невнесення ОСОБА_4 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду та зобов'язання Фонду включити позивача до такого реєстру, з огляду на наступне.

Як вбачається з вищевикладених обставин, що не заперечується сторонами, загальний реєстр вкладників складається виконавчою дирекцією Фонду виключно на підставі поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ні Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено право Фонду затверджувати загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі інших документів, окрім поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, те що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. до переліку вкладників, відомостей про ОСОБА_4 внесено не було, суд приходить до висновку щодо відсутності у відповідача 1 правових підстав для включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено дій чи бездіяльності відповідачів, які суперечили б вимогам, встановлених Конституцією та Законами України, у свою чергу, позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 19.01.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко