Справа № 524/5989/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 524/5989/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2015р. по справі № 524/5989/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (далі - УЖКГ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2013 року (день звільнення) по 31.10.2014 року (день остаточного розрахунку).

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.13 року позивача прийнято на роботу до Управління житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на посаду спеціаліста І категорії сектору з економічних питань управління.

05.04.2013 року позивач звільнилася з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

В наказі відповідача про звільнення ОСОБА_1 № 7-К від 05.04.2013 року вказано про виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, в зв'язку з виходом на пенсію за віком, як такій, що відпрацювала на посадах в органах місцевого самоврядування не менше 10 років.

Проте, при звільненні та розрахунку з позивачем вищевказану одноразову грошову допомогу позивачу виплачено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.04.2014р. по справі № 524/985/14-а у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов'язання УЖКГ виплатити 10 місячних посадових окладів відмовлено.

04.06.2014 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.04.2014 р. частково скасовано та прийнято постанову про зобов'язання Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ч. 11 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Отже, вищевказаним судовим рішенням підтверджено факт невиплати позивачу всіх сум, належних йому на час звільнення 05.04.2013 року.

Проте, на даний час зазначене рішення залишається невиконаним, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Факт невиплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів при звільненні встановлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 року по справі № 524/985/14-а, а відтак, в силу частини першої статті 72 КАС України не доказується.

З огляду на викладене, позивач має право на нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В свою чергу, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, не прийняв до уваги вищезазначені норми законодавства. При цьому в обґрунтування відсутності вини з боку відповідача щодо несвоєчасного розрахунку із позивачем при звільненні суд першої інстанції послався на те, що в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 року неправильно зазначена назва юридичної особи, з якої повинно було проведено стягнення на користь позивача, а саме: Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області замість Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до рішення Кременчуцької міської Ради Полтавської області від 23.04.2013р. "Про внесення змін до рішення міської Ради від 23.11.2010р. "Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів" затверджено Положення про управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, відповідно до якого виконавчим органом міської Ради є Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (без Полтавської області).

Згідно з Положенням про управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (п.12) Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради є правонаступником прав та обов'язків Управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради.

Відповідачем до матеріалів справи надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, в реєстрі якого не знайдено записів про таку юридичну особу як Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради є комунальною організацією, засновник - Кременчуцька міська Рада Полтавської області, з 26.03.2012р. керівник та підписант - ОСОБА_2

Матеріалами справи фактично підтверджено, що позивач працювала і звільнилася з Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014р. по справі № 524/985/14-а в найменуванні відповідача допущена описка, яка згідно з приписами ст. 169 КАС України може бути виправлена судом незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Про вказане судове рішення апеляційної інстанції відповідач був обізнаний, про що свідчить подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України про перегляд цієї постанови. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2014 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, стягнення моральної шкоди (а.с. 69, 70).

З огляду на викладене, допущена в судовому рішенні описка в назві відповідача не є підставою вважати, що таке рішення прийнято відносно іншої юридичної особи, а отже є обов'язковим для виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради щодо виплати ОСОБА_1 10 місячних посадових окладів.

Окрім того, як свідчать матеріали справи відповідач на вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області Ткаченко С.В., в рамках виконавчого провадження ВП № 4455010 (виконавчий лист № 524/985/14-а), виконав цю постанову суду.

Колегією суддів також не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що розрахунок в частині виплати позивачу 10 посадових місячних окладів здійснився після надання до відповідача заяви із зазначенням реквізитів для перерахування коштів.

Як свідчать матеріали справи, 13.10.2014р. відповідач, на вимогу державного виконавця, на адресу позивача надіслав лист з проханням повідомити письмово управління реквізити для сплати грошової допомоги.

23.10.2014р. позивач відповідачу надала заяву з реквізитами для перерахування коштів.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду про зобов'язання Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ч. 11 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" була прийнята 04.06.2014 року, а з листом до позивача з проханням повідомити реквізити для перерахування коштів на виконання судового рішення відповідач звернувся лише в жовтні 2014 р., на вимогу ВП 44455010 державного виконавця. Відповідач не надав до суду доказів на підтвердження обґрунтованості звернення до позивача більш ніж через 4 місяці після винесення постанови суду апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що визначені судом першої інстанції обґрунтування причин відмови в задоволенні позову, не звільняють відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, що підтверджується правовою позицією Верховного суду України (постанова від 29.01.2014 р. № 6-144ц13, від 21.01.2015 р. №6-195цс14) та Вищого адміністративного суду України (ухвала від 30.10.2014 р. № К/800/22526/14).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем надано розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за період з 05.04.2013р. по 31.10.2014р. відповідно до ст. 117 КЗпП України. Вказаний розрахунок здійснено на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМУ від 08.02.1995 р. за № 100. Відповідно до вказаного розрахунку розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 48662,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2015р. по справі № 524/5989/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Зобов'язати Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 48662,88 грн.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.