Справа № 826/717/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2015 року 14:45 № 826/717/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнати незаконними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного правління Міндоходів у м. Києві по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки та складанню Акту № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» () по взаємовідносинах із платниками податків ТОВ «НЕРТУС» (код за ) та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» (код за ) період березень 2014 року»;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного правління Міндоходів у м. Києві із внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" відносно ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» даних, які свідчать про наявність відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованими ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період березень 2014 року, та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» за період березень 2014 року згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 року без прийняття податкового повідомлення - рішення та проведення процедури узгодження самостійно визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з податку збору);

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві видалити з Інформаційної системи "Податковий блок" дані показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, обчислених згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 та дані про наявність відхилень від показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з ПДВ, самостійно узгоджених ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з ПДВ за період березень 2014 року;

- зобов'язати відповідача відобразити у відповідних вкладках ІС «Податковий блок» (АІС «Аудит», АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інші) показники, відображені ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» самостійно у податкових деклараціях з ПДВ за березень 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ», оскільки позивачем були надані всі первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами, які були запитанні податковою інспекцією.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані дії законними та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 17.02.2015р. суд по справі перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві направлено на адресу ТОВ «Агроспецінвест» лист про надання інформації та її документального підтвердження №11295/10/26-53-22-03 від 15.05.2014р., яким пропонує надати пояснення та їх документальне підтвердження по взаємовідносинам з ТОВ «НЕРТУС» (код за ) за період - березень 2014 року.

Листом, який отриманий відповідачем 28.04.2014р., позивач надав запитувану податковою інспекцією інформацію та її документальне підтвердження.

ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві направлено на адресу ТОВ «Агроспецінвест» лист про надання інформації та її документального підтвердження від 25.06.2014р. №13652/10/26-53-22-03-11, яким пропонує надати пояснення та їх документальне підтвердження по взаємовідносинам з ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» (код за ) за період - березень 2014 року.

Позивач листом №7 від 07.07.2014р. надав відповідь з підтверджуючими документи.

10 вересня 2014 року відповідачем на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України прийнято наказ №1683 Щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агроспецінвест» по взаємовідносинам з ТОВ «НЕРТУС» та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» за період - березень 2014 року.

Позивачем 11.09.2014р. отримано запит «Про надання пояснень та їх документального підтвердження в ході проведення перевірки» податкової інспекції, яким відповідач просить надати первинні документи та документи податкового та бухгалтерського обліку щодо вказаних вище контрагентів за період - березень 2014 року.

Судом встановлено, що на даний запит позивач надав документи та пояснення.

На підставі вказаного наказу №1683 відповідачем проведено перевірку ТОВ «Агроспецінвест» за результатами якої 25.09.2014р. складено акт №2365/26-53-22-03-21/36862239 про результати документальної позапланової виїзної перевірки по взаємовідносинах із платниками податків ТОВ «НЕРТУС» (код за ) та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» (код за ) за період - березень 2014 року (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено відсутність реального здійснення позивачем операцій щодо придбання товарів у ТОВ «НЕРТУС» та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» за період березень 2014 року у загальній сумі ПДВ 1857393грн., у березні 2014 року та подальшої реалізації для вищезазначених контрагентів - покупців у загальній сумі ПДВ 1952213грн. у березні 2014 року, що призвело до порушень п. 187.1 статті 187, п. 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 ПК України.

При отримані матеріалів, які не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється, або іншої інформації, що може вплинути на результати перевірки керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення документальної невиїзної або позапланової виїзної перевірки відповідно до ПК України.

При отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється, керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення документальної невиїзної або позапланової виїзної перевірки відповідно до статті 78 ПК України.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

- платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

- платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження;

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

- платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Судом встановлено, що на запити ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» надало письмові пояснення та їх документальні підтвердження.

Відповідачем не надано суду письмових пояснень та їх доказів на підставі чого ним у відповідності до п. 78.1.1 статті 78 ПК України проводилась перевірка ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ».

Так, у постанові Вищого адміністративного суду України від 19.12.2013 у справі № К/800/29102/13 суд встановив, що відповідача (податковий орган) було повідомлено про відсутність можливості надати інформацію, що запитується податковим органом, з огляду на те, що запит не містить посилань на підстави для його надіслання та опису інформації, що запитується, крім того, у запиті відсутні відомості, що потребують перевірки у розрізі контрагентів.

Далі суд зазначає наступне: «Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили із того, що оскільки ТОВ "Спешл Текстайл Груп", з дотриманням встановленого законом строку та порядку, надано відповіді на письмові запити Західної ЩЦШ м. Харкова Харківської області ДПС м. Харкова та те, що позивачем вказано на допущені відповідачем у запиті від 6 серпня 2012 року недоліки і запропоновано направити обґрунтований письмовий запит із зазначенням обставин та доказів, які свідчать про встановлення сумнівності у реальності здійснення господарських операцій Позивачем (тобто з дотриманнями вимог підпункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України), відповідачем допущено порушення вимог чинного податкового законодавства щодо підстав для проведення документальної позапланової перевірки, а саме підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, що тягне за собою визнання неправомірними наказів Західної МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС від 15 червня 2012 року N 5 05 "Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Спешл Текстайл Груп" та від 3 вересня 2012 року N 886 "Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Спешл Текстайл Груп". Щодо встановлених обставин ВАСУ зазначає, що «суди повно і правильно встановили фактичні обставини справи».

Таким чином, на думку суду враховуючи те, що позивачем були надані письмові пояснення та їх документальні підтвердження, у даному випадку була відсутня підстава для проведення документальної позапланової перевірки на підставі п.п. 78.1.1 статті 78 ПК України.

Судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «НЕРТУС» та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО».

Так, між позивачем (Продавець) та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» укладено дистриб'юторський договір №09/11-Ас від 09.11.2012р., згідно якого продавець зобов'язується передавати погодженими партіями товар у власність дистриб'ютора, а дистриб'ютор зобов'язується приймати товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). Найменування товару, його кількість і ціна вказуються в специфікаціях (податкових накладних), які є невід'ємною частиною даного договору.

На період дії даного договору продавець дистриб'ютора не ексклюзивним розповсюдженням на території України засобів захисту рослин, насіння сільськогосподарських культур, мінеральних добривів, іншої сільськогосподарської продукції.

На виконання умов в казаного договору ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» виписані податкові накладі: №33/2 від 07.03.2014р., №62/2 від 13.03.2014р., №67/2 від 14.03.2014р., №201/2 від 19.03.2014р., №103/2 від 19.03.2014р., №110/2, 112/2, 111/2 від 20.03.2014р., №122/2, 123/2 від 21.03.2014р., №141/2, 143/2, 142/2, 144/2 від 24.03.2014р., №151/2 від 25.03.2014р., №195/2 від 28.03.2014р., №205/2 від 31.03.2014р., а також виписані видаткові накладні та товаро-транспортні накладні.

Суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту.

Позивачем надано до матеріалів справу первинну документацію по контрагенту - ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО».

Крім того, судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «НЕРТУС».

Так, між позивачем та ТОВ «НЕРТУС» укладено 16.01.2014р. дистриб'юторський договір №25/14-АСІ, відповідно до якого продавець зобов'язується передавати погодженими партіями товар у власність дистриб'ютора, а дистриб'ютор зобов'язується приймати товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). Найменування товару, його кількість і ціна вказуються в специфікаціях (податкових накладних), які є невід'ємною частиною даного договору.

На період дії даного договору продавець дистриб'ютора не ексклюзивним розповсюдженням на території України засобів захисту рослин, насіння сільськогосподарських культур, мінеральних добривів, іншої сільськогосподарської продукції.

ТОВ «НЕРТУС» виписані наступні податкові накладні: №132, 134 від 18.03.2014р., №171, 180 від 20.03.2014р., №192, 191, 193 від 21.03.2014р., №221, 230, 226 від 24.03.2014р., №266, 265 від 25.03.2014р., №286, 285 від 26.03.2014р., №290, 292, 297 від 27.03.2014р., №325, 318, 345 від 28.03.2014р., №373 від 31.03.2014р., №4, 11 від 04.03.2014р., №21 від 06.03.2014р., №34, 36 від 07.03.2014р., №40, 41 від 11.03.2014р., №64, 48, 63, 65 від 12.03.2014р., №66 від 13.03.2014р., №106 від 14.03.2014р., №112, 108 від 17.03.2014р., а також виписані видаткові накладні та товаро-транспортні накладні.

Суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту.

Позивачем надано до матеріалів справу первинну документацію по контрагенту - ТОВ ТОВ «НЕРТУС».

Проте, як вбачається з Акту перевірки відповідач дійшов висновку, що взаємовідносини позивача та вказаних вище контрагентів не мають ознак реальності вчинення господарських операцій, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, атому у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

З даними висновками податкового органу суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 201.8. ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованими як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування податкового кредиту, є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Згідно з п.п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження таких сум податковими накладними чи митними деклараціями.

Зокрема згідно з п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Також, слід зауважити, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливої недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому, слід враховувати вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача зареєстровані як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з контрагентами, які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також підтверджені виданими контрагентом первинними документами, зокрема, податковими накладними, отже позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит та включення відповідних витрат до складу валових витрат підприємства.

На думку суду, позивач, не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентами, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови необізнаності щодо неї.

Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за виконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

З врахуванням того, що позивачем надано первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю його контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання товарів для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, - висновки відповідача про безтоварність господарських операцій, вчинених за участю його контрагентів з мотивів не спрямованості правочину на реальне настання наслідків, є надуманими та такими, що ґрунтуються на припущеннях. В судовому засіданні відповідачем не надано допустимих та достатніх доказів для підтвердження порушення позивачем податкового законодавства.

Відповідно до абз. 11 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

З урахуванням всього вищенаведеного, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних його контрагентом податкових накладних, за висновком суду, є правомірним та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, вартість послуг/робіт, які отримані позивачем від вказаного вище контрагента в перевіряємому періоді правомірно відображені позивачем в бухгалтерському та податковому обліку та відносяться до витрат, що відповідно до статті 138 ПК України враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В матеріалах справи містяться копії постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. у справі №820/16869/14 за позовом ТОВ «Нертус» до Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, скасування податкового повідомлення - рішення, якою позов задоволено частково.

Визнані протиправними дії Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Нертус" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «СУЗІР'Я ЦИНУАРДІ» (п.н. 38383204), Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-ЕНЛІЛЬ» (п.н. 38385856) за період березень 2014 року, за результатами яких складено акт від 22.08.2014 року №2241/20-36-22-03-07/31942246.

Зобов'язано Індустріальну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківської області вилучити з ІС "Податковий блок" інформацію, що внесена на підставі акту перевірки від 22.08.2014 року №2241/20-36-22-03-07/31942246.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 22.09.2014 року №.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. залишено без змін.

З вказаних судових рішень, судом вбачається, що перевірка ТОВ "Нертус" проводилась за березень 2014 року.

Крім того, в судовому засіданні судом в якості свідка допитано представника ТОВ "Нертус", яка підтвердила реальність господарських операцій з ТОВ «Агроспецінвест».

Таким чином, на підставі вищевикладеного та враховуючи те, що судом встановлено реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «НЕРТУС» та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест».

Для належного захисту порушеного права ТОВ «Агроспецінвест», суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги щодо визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного правління Міндоходів у м. Києві із внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" відносно ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» даних, які свідчать про наявність відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованими ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період березень 2014 року, та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» за період березень 2014 року згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 року без прийняття податкового повідомлення - рішення та проведення процедури узгодження самостійно визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з податку збору); зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві видалити з Інформаційної системи "Податковий блок" дані показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, обчислених згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 та дані про наявність відхилень від показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з ПДВ, самостійно узгоджених ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з ПДВ за період березень 2014 року; зобов'язати відповідача відобразити у відповідних вкладках ІС «Податковий блок» (АІС «Аудит», АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інші) показники, відображені ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» самостійно у податкових деклараціях з ПДВ за березень 2014 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест» задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного правління Міндоходів у м. Києві по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки та складанню Акту № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» () по взаємовідносинах із платниками податків ТОВ «НЕРТУС» (код за ) та ТОВ «ЛУГА-РАЙЗ-АГРО» (код за ) період березень 2014 року».

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного правління Міндоходів у м. Києві із внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" відносно ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» даних, які свідчать про наявність відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованими ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період березень 2014 року, та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» за період березень 2014 року згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 року без прийняття податкового повідомлення - рішення та проведення процедури узгодження самостійно визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з податку збору).

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві видалити з Інформаційної системи "Податковий блок" дані показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, обчислених згідно з актом № 2365/26-53-22-03-21/36862239 від 25.09.2014 та дані про наявність відхилень від показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з ПДВ, самостійно узгоджених ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» в податкових деклараціях з ПДВ за період березень 2014 року.

Зобов'язати відповідача відобразити у відповідних вкладках ІС «Податковий блок» (АІС «Аудит», АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інші) показники, відображені ТОВ «АГРОСПЕЦІНВЕСТ» самостійно у податкових деклараціях з ПДВ за березень 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін