Справа № 820/617/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 березня 2015 р. Справа № 820/617/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Малишевій І.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Поярко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області , в якому просить суд визнати недійсним та відмінити податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015р. за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 р.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення - рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, та підлягає скасуванню, з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях наданих до суду.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як Фізична особа - підприємець, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 08.12.2011 року №2 137455. (а.с.14).

Відповідно довідки про взяття на облік платника податків ФО-П ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 09.12.2011 року за №57580 (а.с.15).

Головним управлінням Міндоходів у Харківській області ФО-П ОСОБА_1 видано ліцензію на роздрібну торгівлю Алкогольними напоями (а.с.16).

Фахівцями державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 22.12.2014 року було проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" розташованого за адресою АДРЕСА_1, що належить позивачеві фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт № 003084 від 27.12.2014 р., (а.с.10-11) на підставі якого 16.01.2014 р. було внесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1900 грн.. (а.с. 12).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Так, за висновками акту перевірки № 003084 від 27.12.2014 р., позивачем порушено п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" а саме, в місці реалізації знаходився необлікований товар на суму 610,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, з-поміж іншого, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Тобто фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону N 265/95-ВР зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Між тим суд зазначає, що під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 посадовими особами відповідача не запитувалася Книга обліку доходів і витрат.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до п.177.10 ст.177 та п.178.6 ст.178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.

Як встановлено із наданої позивачем на вимогу суду Книги обліку доходів і витрат, записи до вказаної книги (зокрема, в графі 4 "реквізити документа, що підтверджує понесені витрати") носять систематичний характер та підтверджуються наданими позивачем накладними і свідчать про те, що не обліковані залишки ТМЦ у позивача відсутні.

Окрім того, ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації підтверджується не лише наявною Книгою обліку доходів та витрат, але й товарно-транспортними накладними, накладними (а.с.22-41), які свідчать про наявність у позивача належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці їх реалізації під час перевірки.

Відповідно до пункту 1 Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 року за порушення ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 1220,00 грн. (610 вартості необлікованих ТМЦ x 2).

Зазначена вище штрафна санкція передбачена ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Проте, як з'ясовано судом, при нарахуванні штрафу суб'єкт владних повноважень не взяв до уваги Книгу обліку доходів і витрат, не зазначив чому за місцем реалізації товарів у ФОП мають знаходитись оригінали первинних та транспортних документів, хоча таке місце реалізації товару - бар не співпадає з місцезнаходженням ФОП за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, суд доходить висновку, що застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових (штрафних) санкцій (штрафу) у розмірі 1220,00 грн. є необґрунтованим та безпідставним, а тому вимога позивача про скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині п.1 Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 року є такою, що підлягає задоволенню.

Дана правова позиція узгоджується висновками Верховного Сду України, яка викладена в Постанові від 20.01.2015 року.

Щодо позовної вимоги позивача стосовно 2 п. Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 року, яким на думку податкового органу порушено позивачем п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи судом встановлено, що при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт невиконання останнім щоденного друку фіскального чеку або його не зберігання за 14.11.14,04.12.2014р. та його не зберігання в КОРО №р/2.

У відповідності до ЗУ №265/95 -ВР у разі невиконання суб'єктами господарювання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, у зв'язку із невиконання суб'єктами господарювання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання є окремими порушеннями до суб'єктів господарювання застосовується фінансова :акція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне окреме порушення .

Так, на підставі 1. 4 ст. 17 Закону № 265/95-ВР ДП1 застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію в розмірі 680,00 грн.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Такі висновки з приводу застосування 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР також викладені в постанові Верховного суду України від 16.04.2013 року.

Згідно з ч.2 ст.161, ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги факт визнання події порушення за даним епізодом, суд доходить висновку про те, що податковий орган правомірно нарахував позивачеві, ФОП ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 17 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " штраф у розмірі 340,00грн. (17,00грн. x 2), а решта штрафу розміром 340,00грн. (17,00грн. x 2 x) застосована суб'єктом владних повноважень протиправно.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши обґрунтованість доводів сторін, з'ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх добутими доказами, суд доходить висновку, що в ході розгляду справи суб"єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності та обґрунтованості мотивів, покладених в основу спірних рішень в оскарженій частині, зміст складеного податковим органом акту перевірки не містить належних та достатніх фактичних даних, які б достеменно засвідчували факт вчинення платником податків діянь, віднесених законодавцем до кола правопорушень.

Натомість викладені в акті судження суб'єкта владних повноважень в оскарженій частині мають характер припущень, бо не підкріплені належними висновками та не доведені відповідними документами.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом встановлено факт порушення спірними рішеннями в оскарженій частині прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити частково, шляхом скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015р. в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1220,00 грн. та в частині фінансової санкції у сумі 340.00 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору належить присудити з позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.01.2015р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1220,00 грн. (одна тисяча двісті двадцять грн.00 коп.) та в частині фінансової санкції у сумі 340.00 грн. (триста сорок грн.00 коп. ).

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_2, АДРЕСА_2) сплачений при поданні позову судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 153.69 грн. (сто п'ядесят три грн. 69 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.