Справа № 649/38/15-а
Суддя: Мамаєв В. А.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №649/38/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

секретаря судових засідань Шишка Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора ДПС зводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківськ Рега Мирослава Ігоровича про скасування протоколу та постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що інспектором ДПС міста Івано-Франківськ Рега Мирославом Ігоревичем 17 січня 2015 року на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 696659. Відповідно до вищезазначеного протоколу, він, 17 січня 2015 року, керуючи автомобілем Skoda SuperB днз НОМЕР_1 на ділянці дороги вул. Тисменицькій в м. Івано-Франківськ, ніби то перевищив встановлену швидкість руху більше як на 25 км/год., рухався зі швидкістю 88 км/год. Як зазначено в протоколі швидкість вимірювалась приладом фіксації порушень ПДР. Проте цей протокол не відповідає вимогам закону з таких підстав. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото - чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ в руках, керується ним безпосередньо або через комп'ютер. Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото -, кіно - або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. За таких умов така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень. Крім того, вказаний у постанові прилад може за своїми технічними можливостями фіксувати швидкість іншого автомобіля, який рухається поруч, а не того, який зазначено на фото (його автомобіля). Прилад має регулювання поля зору і воно може бути спеціально звужено при використанні прибору, щоб в це поле не попав сусідній автомобіль. Відсутні жодні підстави, підтверджені належними доказами, що швидкість вказана на зображенні, доданого до постанови, належить саме до його автомобіля. До того ж у протоколі АП1 № 696659 та у винесеній постанові ПС2 № 182687 відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію, та повна назва приладу, яким вона проводилася. На прохання пред'явити маршрутний лист працівника ДАІ та документи на прибор вимірювання швидкості йому було відмовлено. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 27.03.2009 року № 111) до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. До того ж будь-який прибор має похибку вимірювань. Похибка даного прибору співробітнику ДАІ невідома, а за вимогами Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" в такому випадку використання результатів вимірювання взагалі неможливе. Можна припустити, що результат вимірювання знаходиться у межах похибок вимірювань відносно величини, що перевищує дозволену швидкість на 20 км/год., а за таких умов наявність більшого перевищення (що необхідно для на явності складу зазначеного правопорушення) не може визнаватися доведеним. Співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. За таких умов у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою. Просить суд скасувати протокол АП1 №696659 від 17.01.2015 року та постанову ПС2 № 182687 від 17.01.2015 року.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просить суд розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача надав на адресу суду заперечення на позов, обґрунтовуючи його наступним. Вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 законною, а дії працівників міліції як такі, що відповідають вимогам нормативних документів, а сам позов безпідставним. Факти наведені позивачем в позовній заяві надумані і не відповідають дійсності, а саме звернення до суду є спробою уникнути адміністративної відповідальності. При накладанні стягнення на позивача враховано характер вчинення правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності чітко вказано суть порушення чинних Правил дорожнього руху. Постанову складено у відповідності інструкції діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України № 111 від 27.03.2009 року, із змінами до інструкції, з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України затвердженої Наказом МВС України від 08.04.2011 року № 131 зареєстрованого в міністерстві юстиції України 26.06.2009 №576/16592, а тому постанова є законною і скасуванню не підлягає. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

17.01.2015 старшим інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ м. Івано-Франківськ Рега М.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії ПС2 № 182687 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., за те, що він 17.01.2015 року, керуючи автомобілем марки Skoda SuperB днз НОМЕР_1 на ділянці дороги вул. Тисменицькій в м. Івано-Франківськ рухався зі швидкістю 88 км/год., тобто перевищив швидкість руху в населеному пункті понад 20 км/год.

Позивач з постановою не згоден, оскільки він вважає, що вимірювання швидкості руху його автомобіля було здійснено з порушенням ст. 14-1 КУпАП і вказаний прилад може фіксувати швидкість автомобілів, які рухаються поруч, а не конкретно швидкість його автомобіля, також пристрій має похибку вимірювань і міг невірно зафіксувати швидкість руху його автомобіля.

Судом встановлено, що позивач не вірно розуміє зміст ст. 14-1 КУпАП, оскільки зміст вказаної статті регулює відповідальність за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальним технічними засобами. Відповідач же здійснив вимірювання швидкості руху транспортного засобу за допомогою технічного засобу "TruCAM", а тому на дії відповідача не розповсюджується ст. 14-1 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року N 33 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCAM", який зазначений у постанові у справі про адміністративне правопорушення відноситься до технічних засобів, які використовують в підрозділах Державтоінспекції МВС України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Також, суд не бере до уваги пояснення позивача про те, що відповідачем не вказано прилад, яким проводилось вимірювання швидкості руху, оскільки вони не відповідають дійсності, так як назва і номер засобу вимірювання швидкості руху зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, і у постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що відповідач використовував не той технічний засіб фіксації, який потрібно, не вірно його застосовував і міг зафіксувати швидкість не його автомобіля, оскільки позивач це не обґрунтував і не надав цьому доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 № 182687 від 17.01.2015 року старшого інспектора ДПС зводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківськ Рега Мирослава Ігоровича винесена відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позов ОСОБА_2 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до старшого інспектора ДПС зводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківськ Рега Мирослава Ігоровича про скасування протоколу та постанови відмовити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя В.А. Мамаєв

Секретар судових засідань Н.М. Шишка