Справа № 159/7426/14-а 2-а/159/6/15
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 876/976/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про стягнення та перерахунок соціальних виплат,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача призначити дострокову пенсію за віком, як батьку дитини-інваліда, відповідно до абз. 5 п. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матір дитини-інваліда вже реалізувала право виходу на пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, тому в батька дитини-інваліда немає права на дострокову пенсію, передбачену абз. 5 п. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому дії Управління відповідають вимогам законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, інваліда третьої групи з дитинства (а.с. 15, 19-22). ОСОБА_3 є дружиною позивача і матір'ю дитини-інваліда - ОСОБА_2 та отримує пенсію по інвалідності третя група загальне захворювання (а.с. 13,15,23-25).

26 вересня 2014 року позивач, маючи необхідний стаж для призначення достроково пенсії за віком, звернувся до відповідача з заявою про призначення йому такої пенсії відповідно до абз.5 п.3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до повідомлення №7251 від 03.10.2014 року відповідачем було відмовлено в призначенні позивачу пенсії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Вимогами ст. 26 цього Закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 3 Прикінцевих положень «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Законом України від 3.11.2005 року «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1.01.2006 року, в абз. 5 п. 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Отже, з 01.01.2006 року багатодітній матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама (якщо досягла віку 50 років і має стаж роботи не менше 15 років) або батько дітей (якщо він досяг віку 55 років і має не менше 20 років страхового стажу).

Згідно заяви ОСОБА_3 вона дала згоду на використання права дострокового виходу на пенсію по догляду за дитиною-інвалідом батьку дитини (а.с. 27). Тобто, своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», матір дитини не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові - батькові дитини-інваліда, який здійснював догляд за останнім (а.с. 11-12).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що абз. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення пільгової пенсії, передбаченої іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченої абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2015 року у справі № 159/7426/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

ОСОБА_4