Справа № 2а-1231/12/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року 11 год. 38 хв. Справа № 2а-1231/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

представника позивача - Дужич Л.С.,

представника відповідача - Водолазського І.Д.,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова фірма «Дока Плюс» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення рішення від 31.01.2012 року № , -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова фірма «Дока Плюс» (далі - ТОВ ЮКФ «Дока Плюс») до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області) про скасування податкового повідомлення рішення від 31.01.2012 року № .

Ухвалою суду від 10 лютого 2012 року провадження у справі відкрито, хід її розгляду відображено в ухвалах суду, в судовому засіданні 13 березня 2015 року відповідно до ч.3, ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови.

В позовних вимогах позивач просить скасувати податкове повідомлення рішення від 31.01.2012 року № ДПІ у Залізничному районі м. Львова, оскільки вважає його прийнятим без наявних на то законних підстав.

Зазначає, що у зв'язку з ненаданням позивачем відповідачу на його запит від 13.10. 2011 року пояснень стосовно взаємовідносин з ТОВ «Аудит - Ейд» начальником ДПІ у Залізничному районі м. Львова прийнято рішення (наказ № 15362) про проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань підтвердження відомостей у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2011 року, зокрема податкового кредиту, сформованого за результатами взаємовідносин позивача з ТОВ «Аудит - Ейд». За результатами перевірки складено довідку від 02.12.2011 року № 4057/23-4/30993918, згідно висновку якої підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом позивача. Проте, відповідачем прийнято повторне рішення про проведення перевірки раніше вже оцінюваних ним фактів і обставин, за результатами якої складено акт і за його висновками прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення.

Такі дії податкового органу позивач вважає непослідовними і необ'єктивними.

Відповідач надав заперечення від 10.04.2012 року, в яких не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що в результаті сукупних дій з перевірочної діяльності отримав всі необхідні докази, стосовно не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із платником та його контрагентом, завищення сум податкового кредиту в декларації з ПДВ за серпень 2011 року. Зокрема відповідь на запит до ДПІ у Печерському районі м. Києва від 28.11.2011 року № 30726/7/23-4 про проведення зустрічної звірки ТОВ «Аудит-Ейд» що перебувало у господарських відносинах з позивачем, акт від 21.12.2011 року № 11323/23-9/35196526 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Аудит-Ейд» щодо підтвердження господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова фірма «Дока Плюс», у зв'язку з відсутністю за місцем знаходження. Таким чином відповідачем було прийняте законне рішення про проведення позапланової документальної перевірки згідно наказу від 29.12.2011 року № 1504 щодо документального підтвердження господарських відносин позивача з ТОВ «Аудит-Ейд». За результатами перевірки складено акт, за правомірними висновками якого і прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Позивач 09 лютого 2012 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення № від 31 січня 2012 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова. Водночас, 31 січня 2012 року позивачем подано до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву до ДПІ у Залізничному районі м. Львова про визнання протиправним та скасування наказу № 1504 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, виданого 29 грудня 2011 року та визнання протиправними дій посадових осіб відповідача які полягали у проведенні такої перевірки на підставі вищезазначеного наказу. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2012 року визнано протиправним та скасовано вищевказаний наказ, а також визнано протиправними дії посадових осіб відповідача, які полягали у проведенні вищевказаної перевірки.

У зв'язку з тим, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року було відкрито апеляційне провадження у справі № 70874/12 за апеляційною скаргою відповідача на вищевказану постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2012 року, представником позивача будо подано клопотання про зупинення розгляду справи № 2а-1231/12/1370 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 70874/12. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2012 року зупинене провадження у справі № 2а-1231/12/1370 за позовом позивача до відповідача про скасування податкового повідомлення-рішення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 70874/12. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі № 70874/12 в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовлено, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2012 року залишено без змін. У зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі № 70874/12, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року поновлено провадження у справі № 2а-1231/12/1370.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року зі змінами та доповненнями, Податковим кодексом України (ПК України), Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі № 70874/12, яка набрала законної сили, встановлено протиправність та скасовано наказ відповідача № 1504 від 29 грудня 2011 року, на підставі якого було проведено перевірку та винесено оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення № від 31 січня 2012 року, а також визнано протиправними дії посадових осіб відповідача, які полягали у проведенні 12 січня 2012 року такої перевірки на підставі протиправного наказу.

Вищевказане рішення має преюдиційне значення для справи № 2а-1231/12/1370.

Крім того, відповідачем попередньо вже було проведено перевірку позивача, предметом якої були ті ж самі обставини, той самий контрагент за той самий період часу, за результатами якої відповідачем було складено довідку № 4057/23-4/30993918 від 02 грудня 2011 року про відсутність порушень.

За висновками акту проведеної Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова позапланової невиїзної документальної перевірки встановлено не підтвердження здійснення господарських відносин із платником податків ТОВ «Аудіт-Ейд», їх виду, обсягу, якість та розрахунки за серпень 2011 року, завищення суми податкового кредиту в декларації з ПДВ за серпень 2011 року (рядок 17) в сумі 166666, 68 грн., що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет. Доказом податкового органу, описаним в акті перевірки, за результатами якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є отримання від ДПІ у Печерському районі міста Києва податкової інформації стосовно контрагента позивача, згідно акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудит-Ейд» від 21.12.2011 року № 11323/23-9/35196526. Згідно викладеного в акті, таку перевірку не можливо провести у зв'язку з тим що згідно бази даних АІС «ОР» по підприємству ТОВ «Аудит-Ейд» встановлено стан - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцем знаходження.

Наявність таких відомостей в акті перевірки не може однозначно свідчити про нездійснення спірних операцій, і бути самостійним і достатнім доказом фіктивного підприємництва чи укладення фіктивних угод з боку контрагента. Крім цього, згідно акту перевірки, відсутність контрагента ТОВ «Аудит-Ейд», яка встановлена 16 листопада 2011 року не може слугувати підставою стосовно не включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача сформованого на підставі податкових накладних наданими контрагентом значно раніше, зокрема в серпні 2011 року.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з статтею 14.1.181 Податкового кодексу України(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Відповідно до статті 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з статтею 201.6 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до статті 201.10 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реальність вчинення вищезгаданих господарських операцій підтверджується договорами про правове обслуговування, укладеними між позивачем та контрагентом ТОВ «Аудит-Ейд», оформленими належним чином податковими накладними, замовленнями та актами приймання-передачі виконаних робіт за договорами про правове обслуговування, платіжними дорученнями, що підтверджують оплату за договорами, реєстром виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2011 року, копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 11 грудня 2007 року, Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, і ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В той же час, податкове законодавство України не містить конкретних норм, які б ставили у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів або зобов'язували платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм чинного законодавства України. А сам факт наявності господарських відносин з контрагентом, який без відома платника порушує податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат. Така правова позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Як зазначає Вищий адміністративний суд України у постанові, прийнятій 14.11.2012 року у справі № К/9991/50772/12, єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами і його висновками, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті перевірки відповідача висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності повної інформації, яка надається в передбаченому чинним законодавством порядку. Ця думка ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 204 ЦК, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

В той же час, невжиття заходів щодо отримання повної та об'єктивної інформації є суд розцінює як недолік у перевірочній діяльності відповідача.

Крім цього, відповідно у постанові Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 року було привернуто увагу на наступне: «...вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду у разі наявності відповідної суперечки. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В цьому випадку в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину і наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не має права посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким аргументам позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Відповідно до положень ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова фірма «Дока Плюс» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення рішення від 31.01.2012 року № , підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно не було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративного позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення від 31.01.2012 року № Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.