Справа № 2а-11566/09/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2015 р. м. Київ К/800/7204/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Блажівської Н.Є.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року

у справі № 2-а-11566/09/0470

за позовом Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про застосування санкцій з конфіскацією майна, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року адміністративний позов Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Криворізька північна ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області; позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; відповідач) задоволено повністю. Застосовано до ФОП ОСОБА_3 фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання - тридцяти трьох гральних автоматів до Державного бюджету України. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 грошові кошти, отримані від проведення азартної гри, в розмірі 3 558,00 грн. до Державного бюджету України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року скасовано. В задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, позивач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та залишення без змін постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12 липня 2009 року слідчим слідчого відділу Жовтневого районного відділу Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області складено протокол огляду місця події - клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1

В ході проведення огляду зазначеного об'єкту встановлено порушення відповідачем вимог Закону України від 15 травня 2009 року № 1334-VI «Про заборону грального бізнесу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1334-VI) щодо заборони грального бізнесу та участі в азартних іграх.

Зокрема, в протоколі зазначено, що в господарській одиниці знаходилось тридцять три гральні автомати, які були технічно справними, увімкненими та перебували в готовому до гри стані, а також про вилучення грошових коштів у розмірі 3 558,00 грн. як доходу від проведення азартних ігор.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем вимог Закону № 1334-VI підтверджується поясненнями працівника господарської одиниці, що належить ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також осіб, які отримували послуги у сфері грального бізнесу.

Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, скасовуючи постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, визнав зазначені пояснення неналежними доказами з огляду на їх надання в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає передчасними висновки як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 2 Закону № 1334-VI в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Частиною 1 статті 3 Закону № 1334-VI передбачено, що до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1 Закону № 1334-VI гральним бізнесом є діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; азартною грою є будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Таким чином, для кваліфікації діяльності суб'єкта підприємницької діяльності як грального бізнесу необхідна наявність одночасно трьох обов'язкових умов, а саме - діяльність з організації та проведення азартних ігор; здійснення такої діяльності організаторами азартних ігор-суб'єктами підприємницької діяльності; метою такої діяльності є отримання прибутку.

За змістом статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд зобов'язаний вжити заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об'єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Однак, в розглядуваній ситуації судові інстанції не з'ясували обставин щодо фактичної організації та проведення відповідачем азартних ігор в клубі «Золотий Бонус», достеменно не встановили джерело та підстави отримання ФОП ОСОБА_3 виручки в розмірі 3 558,00 грн.

Повному встановленню та перевірці зазначених обставин справи сприяв би і допит свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які, відповідно до їх пояснень, були присутні при здійсненні огляду клубу та підтверджували надання послуг у сфері грального бізнесу в зазначеній господарській одиниці.

Також, слід враховувати, що санкція у вигляді конфіскації грального обладнання полягає в примусовому позбавленні суб'єкта правопорушення права власності на таке обладнання. А відтак, за правопорушення, вчинене однією особою, не може притягатись до відповідальності інша особа. Відповідно, конфіскованим може бути лише те гральне обладнання, яке належить на праві власності суб'єкту правопорушення.

Враховуючи наведене, не підлягає конфіскації на підставі частини 1 статті 3 Закону № 1334-VI гральне обладнання, яке, хоча і використане суб'єктом господарської діяльності під час вчинення ним порушення заборони на ведення грального бізнесу в Україні, але при цьому належить на праві власності іншій особі.

Отже, для правильного вирішення питання щодо конфіскації грального обладнання необхідно встановити факт приналежності відповідного обладнання на праві власності саме ФОП ОСОБА_3

З огляду на те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі з метою об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід врахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Блажівська Н.Є.

Карась О.В.