Справа № 804/20034/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріГончаровій В.Г.,
представників позивача представника відповідача Куропятикова Г.В., Волинкіна С.В., Корнійчук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Міська інформаційна служба" до Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування акту,-
До суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Міська інформаційна служба» до Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції з позовними вимогами про скасування розділу 7 акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Міська інформаційна служба» за період з 01.01.2004 року по 01.09.2014 року, від 17.10.2014 року № 830-21/90.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведення ревізії відповідачем складено акт ревізії від 17.10.2014 року № 830-21/90, висновок розділу 7 якого не відповідає дійсності, оскільки відповідачем не враховано доповнення до п.11, 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, а також при проведенні ревізії застосовані припущення, що не відповідає правовим засадам.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні, просив у задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених в запереченнях.
Заслухавши представників сторін, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У ревізії приймали участь головний державний інспектор Горова О.М. на підставі направлення від 29.09.2014 року № 267 та державний фінансовий інспектор Чепурко Н.С. на підставі направлення від 06.10.2014 року № 269.
Ревізія проводилась у період з 29.09.2014 року по 17.10.2014 року з відома директора КП «Міська інформаційна служба» Куропятниковової Г.В. та у присутності головного бухгалтера Золотаревіч Л.В.
За результатами перевірки складено акт від 17.10.2014 року № 830-21/90 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Міська інформаційна служба», яким встановлено порушення, зокрема, що у період з 01.01.2010 року по 01.09.2014 року плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності надходила від розповсюджувачів реклами на поточний рахунок КП «Міська інформаційна служба» відповідно до укладених договорів, виписаних та пред'явлених до оплати рахунків із вказівкою реквізитів власного поточного рахунку.
Таким чином, підприємством одержано за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності за період з 01.01.2010 року по 01.09.2014 року грошові кошти у загальній сумі 6 296 076,97 грн. (з ПДВ), які було витрачено на забезпечення господарської діяльності.
Позивач не погодившись з висновками, зробленими в акті перевірки від 17.10.2014 року № 830-21/90, направив на адресу відповідача заперечення від 04.11.2014 року № 198, в яких зазначено, що висновки даного акту є помилковими, зробленими виходячи із не вірного трактування Постанови Кабінету міністрів України № 968 на свій розсуд та перевищує повноваження працівників Дніпродзержинської КРУ і порушення Закону України «Про контрольно-ревізійну службу в Україні». Державній контрольно-ревізійній служби не надано право тлумачення чинного законодавства та надання роз'яснень щодо його застосування, висновки Акту перевірки від 17.10.2014 року зроблені на свій розсуд.
Дніпродзержинська об'єднана фінансова інспекція направило на адресу позивача висновок на зауваження до акту від 17.10.2014 року № 830-21/90, яким заперечення не прийняті до уваги, а висновки акту перевірки залишені без змін.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.
П.7 ст.10 вищевказаного закону передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
За змістом ст. 3 цього ж Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).
Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
З огляду на зазначене, рішенням Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції, яке може бути оскаржено в судовому порядку є Вимоги про усунення виявлених ревізією порушень законодавства.
Проте оскаржуваний позивачем висновок розділу 7 акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Міська інформаційна служба», не є актом індивідуальної дії та рішенням суб'єкта владних повноважень, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства яке може бути оскаржено в судовому порядку, оскільки не породжує для відповідного суб'єкта настання юридичних наслідків, не впливає на його права та обов'язки, а також не є обов'язковим для виконання.
Отже, позивачем при зверненні до суду з зазначеними позовними вимогами обрано неналежний засіб правового захисту.
Враховуючи вищевказані положення норм процесуального та матеріального права, докази наявні в матеріалах справи станом на час розгляду справи, обґрунтування позову в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні поданого адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Міська інформаційна служба» до Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування висновку акту, - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова