Справа № 804/12397/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: Сиромятникова Е.О.
представника відповідача: Мадалиць В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислової компанії «Лідер»
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентом ТОВ «Широко» в ході здійснення реальних господарських операцій за договором поставки товару, укладеним з цим суб'єктом господарювання. Реальність вказаних господарських операцій посвідчується відповідними первинними документами, які в повному обсязі були надані контролюючому органу. При цьому правочин, укладений з ТОВ «Широко», недійсним в судовому порядку не визнавався. Висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Широко», отриманого відповідачем від ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому, зокрема, значиться, що означене підприємство відсутнє за своєю податковою адресою, в нього відсутні матеріально-технічні ресурси та первинні документи, і воно здійснювало діяльність, пов'язану із наданням податкової вигоди третім особам, не спростовують факту реальності господарської операції позивача із цим суб'єктом господарювання, оскільки, навіть якщо контрагент позивача і допускав будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог, а, отже, не може бути позбавлений права на формування податкового кредиту, тим більше, що чинне податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів, відсутності у них кваліфікованого персоналу, основних фондів тощо. Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача сертифікатів на придбаний товар, то означений товар (поліетилен) взагалі не підлягає обов`язковій сертифікації.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача встановлено завищення останнім податкового кредиту за лютий 2014 року на суму 107090,00грн. внаслідок віднесення до його складу сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними контрагентом ТОВ «Широко», оскільки правочин, укладений з цим контрагентом не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Підтвердженням наведеного є висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Широко» від 22.05.2014р. №297/26-53-22-04-15-37293733, отриманого відповідачем від ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому, зокрема, значиться, що означене підприємство відсутнє за своєю податковою адресою, у нього відсутні матеріально-технічні ресурси та первинні документи, що свідчить про те, що діяльність вказаного суб'єкта господарювання була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Також відповідач зазначав, що позивачем не було надано до перевірки сертифікати якості на поставлений товар, а саме на придбаний у його контрагента поліетилен, а також не надані податкові, видаткові та товарно-транспортні накладні, що свідчить про нереальність господарських операцій між цими суб'єктами господарювання. За таких обставин, господарські операції ТОВ ПК «Лідер» з ТОВ «Широко» є документально непідтвердженими.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення пред'явленого адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
За результатами означеної перевірки складено акт №1790/04-62-22-3/1342720 від 04.07.2014р., яким зафіксовано допущення позивачем порушення приписів п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198, п.201.1,п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження останнім податку на додану вартість на загальну суму 107090,00грн. за лютий 2014 року(а.с.12-22).
Висновки означеного акту перевірки обґрунтовані тим, що ТОВ ПК «Лідер» не було надано до перевірки первинних документів, а саме: договору, податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних накладних тощо, що, в свою чергу свідчить про не підтвердження документально господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Широко», а також про відсутність права у ТОВ ПК «Лідер» формувати податковий кредит за такими господарськими операціями. Крім того в акті зазначалося, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було отримано від ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Широко» від 22.05.2014р. №297/26-53-22-04-15-37293733, в якому, зокрема, значиться, що ТОВ «Широко» відсутнє за своєю податковою адресою, у нього відсутні матеріально-технічні ресурси та первинні документи, отже, за результатами звірки не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, та встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення господарських операцій з платниками податків по ланцюгу: постачальники-покупці за період з 01.10.2013р. по 30.04.2014р.
Не погодившись з висновками вказаного акту перевірки, ТОВ ПК «Лідер» подало на нього письмові заперечення, до яких також додало копії первинних документів по господарській операції з ТОВ «Широко», а саме: договір, податкову та видаткову накладні, товарно-транспортну накладну, платіжне доручення.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ ПК «Лідер» та ТОВ «Широко» було укладено договір №11/12-2013 від 11.12.2013р., згідно якого ТОВ «Широко», як продавець, зобов'язувався поставити ТОВ ПК «Лідер», як покупцю, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити відповідно до рахунків-фактур, що є невід`ємною частиною цього договору, полімерну сировину, номенклатура, якість, кількість, строки поставки й ціна якої визначені даним договором та товаросупроводжувальними документами(а.с.33-35).
Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 та п.4.2 цього договору умовами поставки є доставка на умовах ЕХW (згідно ІНКОТЕРМС 2012). Продавець повинен оформити всі необхідні товаросупроводжувальні документи на відвантажений товар й передати їх представнику покупця, а саме: рахунок-фактуру, видаткову та податкову накладну.
Разом з тим, судом встановлено, що 11.12.2013р. між ТОВ ПК «Лідер» та ТОВ «Широко» було складено протокол узгодження розбіжностей до договору №11/12-2013 від 11.12.2013р., згідно якого, зокрема, було узгоджено наступну редакцію п.п.4.1.1 п.4.1 цього договору: продавець здійснює поставку товару самостійно або із залученням стороннього автоперевізника на умовах DDP у відповідності з правилами «ІНКОТЕРМС 2000» (а.с.103).
Як пояснив представник позивача суду, спочатку між сторонами було підписано типовий договір поставки, але потім дійшли згоди, що до нього слід внести певні поправки, в тому числі і щодо умов поставки, внаслідок чого і було підписано вищеозначений протокол розбіжностей до договору.
З рахунку-фактури №171 від 28.02.2014р. та видаткової накладної №171 від 28.02.2014р. вбачається, що ТОВ «Широко» на виконання умов договору №11/12-2013 від 11.12.2013р. було поставлено позивачу поліетилен MARLEX POLYETHLENE HHM TR-144 у кількості 29,50тн. на загальну суму 642545,40грн., в тому числі податок на додану вартість 107090,90 грн.(а.с.36,37).
На вказану суму поставки ТОВ «Широко» було виписано податкову накладну від 28.02.2014р. №132 (а.с.39).
Вищеозначена податкова накладна оформлена з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і була відображена відповідно до приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а сума податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включена позивачем до складу податкового кредиту лютого 2014 року та відображена в даних Додатку 5 до податкової декларації позивача з податку на додану вартість за цей період (а.с.44).
Щодо транспортування товару за договором №11/12-2013 від 11.12.2013р., то відповідно до товарно-транспортної накладної №37 від 28.02.2014р. його перевезення здійснювалося за замовленням ТОВ «Широко» автопідприємством ТОВ «Український центр послуг», вантажовідправник - ТОВ «Широко», пункт навантаження: вул. Полева, 1В, с. Знаменовка, Новомосковський район, Дніпропетровська область; вантажоодержувач - ТОВ ПК «Лідер», пункт розвантаження: вул. Героїв Сталінграду, 162М, м. Дніпропетровськ; відпуск за довіреністю вантажоодержувача №82 від 28.02.2014р. (а.с.38).
Судом встановлено, що розвантаження та зберігання отриманого товару здійснювалось за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграду, 162М, а саме на території майнового комплексу, який належить на праві приватної власності ТОВ ПК «Лідер» на підставі договорів купівлі-продажу з іншими суб'єктами господарювання (а.с.125-145).
Розвантажування поставленого товару здійснювалася автопогрузчиками, які перебувають на балансі позивача як основні засоби відповідно до наданих інвентарних карток. Також позивачем надано довідки щодо наявності в штаті ТОВ ПК «Лідер» водіїв автопогрузчиків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.146-149).
Оприбуткування отриманого від ТОВ «Широко» товару та використання його у господарській діяльності позивача підтверджується наданими ним журналом-ордером та відомістю по рахунку 201 «Сировина та матеріали» за лютий 2014 року, звітом про рух товарно-матеріальних цінностей за лютий-липень 2014 року та карткою рахунку: 201, а також терміновими звітами про виробництво промислової продукції (товарів, послуг) за видами за квітень та липень 2014 року, прибутковою накладною за лютий 2014 року, актами на списання матеріалів у виробництво (направлення тара) за березень-квітень та липень 2014 року (а.с.45-102).
Судом встановлено, що отриманий від ТОВ «Широко» товар було оплачено частково, заборгованість з цієї оплати обліковується позивачем по рахунку 631 згідно оборотно-сальдової відомості.
При цьому представник позивача суду пояснив, що заборгованість з оплати виникла через скрутний фінансовий стан ТОВ ПК «Лідер» та надав на підтвердження цього баланс та звіт про фінансові результати за І півріччя 2014 року підприємства, а також докази заборгованості перед банком ПАТ «ВТБ БАНК» за кредитним договором.
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Широко» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: договором поставки, рахунком-фактурою, податковою, видатковою та товарно-транспортною накладними, платіжними дорученнями та банківською випискою, оборотно-сальдовими відомостями та журналом-ордером, а також звітом про рух товарно-матеріальних цінностей, терміновими звітами про виробництво промислової продукції (товарів, послуг) за видами за квітень та липень 2014 року, прибутковою накладною за лютий 2014 року, актами на списання матеріалів у виробництво (направлення тара) за березень-квітень та липень 2014 року, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв'язку із здійсненням оплати за отриманий товар.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсним чи неукладеним вказаного правочину. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означеного договору, фіктивної господарської діяльності контрагенту позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладеної угоди з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладений правочин порушує публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладеного між ТОВ ПК «Лідер» та ТОВ «Широко» договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цієї угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
При цьому, як на час укладення угод між позивачем та його означеним вище контрагентом, так і на час їх виконання, вказані суб'єкти господарювання знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також є платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Щодо посилань відповідача на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Широко», отриманий ним від іншого контролюючого органу, з якого вбачається, що означене підприємство відсутнє за своєю податковою адресою, у нього відсутні матеріально-технічні ресурси та первинні документи, а, отже, за результатами звірки не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, та встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення господарських операцій з платниками податків по ланцюгу: постачальники-покупці за період з 01.10.2013р. по 30.04.2014р., суд зазначає наступне.
Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов'язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Відносно посилання відповідача на відсутність у позивача сертифікату відповідності на отриманий товар суд зазначає на наступне.
Так, відповідно до ст.13 Закону України «Про підтвердження відповідності» визначено обов`язки виробників та постачальників продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно було сформовано податковий кредит лютого 2014 року за податковою накладною, виписаною ТОВ «Широко» в ході виконання реальної господарської операції згідно договору №11/12-2013 від 11.12.2013р.
Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 321,27грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи (а.с.2), а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 321,27грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю промислової компанії «Лідер» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова