Справа № 583/628/15-а
Суддя: Верес М. Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/628/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Верес М.Ф.

при секретарі Чепура В.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тодорюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії , -

Встановив :

04 березня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Мотивуючи свої вимоги тим, що в період проходження строкової військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_2 від 08.06.1993 року, а тому, вважає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак коли він звернувся з відповідною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області, в призначенні пенсії йому було відмовлено. Вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки з 02 травня 1986 року по 19 травня 1986 рокуперебував у зоні відчуження, а саме в с. Терехів. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнати неправомірною відмову відповідача щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту подання заяви 26.12.2014 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, пояснивши суду, що в період з 19.10.1984 року по 08.12.1986 року проходив строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що розташовувалась у м. Києві. Був рядовим, на посаді водія автороти штабних машин.29.04.1986 року по тривозі перший раз відвіз поварів та військових до м. Чорнобиль Київської області. 02.05.1986 року наказом командира військової частини був переведений до м. Чорнобиль, вивозив військових солдат у населені пункти Ямпільске, м. Чорнобиль, вивозив цивільних людей з м. Чорнобиль. Ночував в м. Чорнобилі або с. Терехів. В зоні відчудження перебував до 19.05.1986 року включно. Двічі був у м. Прип`ять. Є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Тодорюк О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що при призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно надати документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема : посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідку про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою 122, або довідку військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи. У разі неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи та організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження. Довідка за формою 122, позивачем надана не була. Позивач надав архівну довідку галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 08.07.2011 року № 58132, яка не підтверджує участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, копію довідки військової частини № НОМЕР_1 , згідно якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року в с. Терехів. Згідно виписки з наказів командира військової частини № 39289 від 02.05.1986 року № 94 та від 19.05.1986 року № 108 позивач був командирований у м. Чорнобиль. На підставі наданих позивачем документів неможливо підтвердити дні виїзду в зону відчуження, а тому, в задоволенні вимог позивача просила відмовити в повному обсязі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив суду, що разом із позивачем ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що розташовувалася у м. Києві та підтверджує, що ОСОБА_1 з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебував у зоні відчуження, а саме : в с. Терехів Чорнобильського району та у м. Чорнобиль Київської області, завозив військових в район аварії на ЧАЕС.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до вимог ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катстрофи».
Згідно ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Згідно ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;
2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;
3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:
- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.
Згідно зі ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" . Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС : - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів - 10 років;
- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106 (з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.1994 року № 600).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 19.10.1984 року по 08.12.1986 року проходив строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що розташовувалась у м. Києві та в період з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року у складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Терехів, що підтверджується довідкою, виданою капітаном військової частини НОМЕР_1 (а.с.7).
Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.1986 року № 94 рядового ОСОБА_1 було направлено в м. Чорнобиль Київської області та наказом ВРІО командира військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 було вирішено вважати прибувшим з м. Чорнобиль до військової частини (а.с. 6).
ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року, що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим Охтирським об`єднаним міським військовим комісаріатом Сумської області 18.10.1984 року. (а.с.4, 5).
Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 58132 від 08.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Києва, з 04.01.1986 року (наказ № 3 від 03.01.1986 року) (прибув з військової частини НОМЕР_4 , м. Київ) по 08 грудня 1986 року (наказ № 274 від 08.12.1986 року) в військовому званні рядовий, на посаді водія автороти штабних машин. (а.с. 9).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_2 від 08.06.1993 року (а.с.8).
26 грудні 2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 09.01.2015 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують дні виїзду позивача в зону відчуження. (а.с.10).
Згідно статті 15 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що разом із позивачем ОСОБА_1 проходив військову службу та підтвердив суду, що позивач ОСОБА_1 в період часу з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року перебував у зоні відчуження, а саме в с. Терехів та м. Чорнобиль Київської області, був водієм, завозив військових в район аварії на ЧАЕС, із зони відчуження не виїжджав, ночував, як і інші на березі річки в с. Терехів, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), особи повинні надати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. N 122, або довідку військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видану органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як вбачається з матеріалів справи, і зворотне не доведене стороною відповідача, позивач був залучений до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 02.05.1986 року по 19.05.1986 року, працював водієм в зоні відчуження, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії має право на зниження пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 160, 161, 163, 167 КАС України, ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -
Постановив :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати бездіяльність відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неправомірною.

Визнати відмову відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області, щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неправомірною.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дати звернення ОСОБА_1 з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області. Апеляційна скарга на постанову Охтирського міськрайонного суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої Ст. 160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : М.Ф. Верес