Справа № 3/2     
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 год. 26 хв.

03.03.2008 р. № 3/2

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового засідання Серпутько Т. С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Ільницька О. В.

За результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (надалі -Позивач)

до Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів

(надалі -Відповідач)

про визнання недійсним рішення та скасування Постанови № 000919/р

від 14 червня 2007 року

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 3 березня 2008 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В

Фізична особа -підприємець ОСОБА_3 звернлась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів про визнання протиправним рішення Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів щодо застосування до ОСОБА_3 штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. та скасування Постанови Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів № 000919/р про застосування до ОСОБА_3 штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. за відмову споживачу в реалізації його прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 не була присутня при проведенні перевірки та складанні акту. Позивач вказує, що не укладав договору доручення та не надавав відповідної довіреності на представництво інтересів Позивача, тому участь СПД ОСОБА_4 в проведенні Відповідачем перевірки не можна розцінювати як дії представника Позивача.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів вказав на те, що на момент перевірки 8 травня 2007 року на торговій точці здійснювала торгівельну діяльність ОСОБА_5, яка представилась продавцем, тому твердження Позивача про те,що в акті зазначені приз віща та ініціали СПД ОСОБА_4 не породжують правових наслідків є необґрунтованими в зв'язку з тим. Що Відповідач не знав та не міг знати про те, що ОСОБА_4 зареєстрована як окремий суб'єкт підприємницької діяльності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків:

Оскаржувана Постанова була винесена на підставі Акту № 001536 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 08 травня 2007 року (надалі -Акт Перевірки).

В Акті зазначено, що 28 березня 2007 року до Відповідача надійшла скарга від споживача ОСОБА_7 (надалі -Споживач) стосовно незадовільної якості дублянки, придбаної споживачем на ринку ТОВ «Ринок «Петрівка»у Позивача (надалі -Скарга Споживача). Факт здійснення покупки споживачем підтверджується товарним чеком від 27 грудня 2006 року на суму 3000 гривень. Скарга Споживача була розглянута 4 квітня 2007 року.

В Акті також зазначено, що Позивач надала розписку стосовно свого зобов'язання повернути Споживачу гроші за придбану дублянку незадовільної якості. Крім того, в Акті зазначено, що Споживачу була надана письмова відповідь від 11 квітня 2007 року.

Однак, в поверненні грошей у встановлений термін (14 днів) Споживачу було відмовлено, про що свідчить письмове звернення Споживача від 05 травня 2007 року.

На підставі зазначеного Відповідач дійшов висновку про порушення Позивачем пункту 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»(надалі -Закону про Захист Прав Споживачів), оскільки зазначені обставини свідчать про відмову споживачу в реалізації його прав, встановлених частиною 1 статті 8 та частиною 3 статті 10 Закону про Захист Прав Споживачів, про що зазначив в Акті.

Частина 3 статті 42 Конституції України передбачає, що Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до статті 4 Закону про Захист Прав Споживачів «Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; … 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав…»;

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону про Захист Прав Споживачів «У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми …».

Частиною 1 статті 23 Закону про Захист Прав Споживачів передбачено, що «У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного обслуговування несуть відповідальність за: 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян…».

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону про Захист Прав Споживачів «Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право: 1) давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; 2) перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів».

Пунктом 4 Положення про Порядок Накладення Штрафів передбачено, що «питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи».

На підставі викладеного, Суд вважає аргументи Позивача стосовно неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про захист прав споживачів безпідставними.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 17 (надалі -Положення про Порядок Накладення Штрафів) «Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Держстандартом».

Проведення перевірок дотримання законодавства про захист прав споживачів регулюється Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25 жовтня 2006 року № 311 (надалі -Порядок Проведення Перевірок). Відповідно до пункту 1.1 Порядку Проведення Перевірок, він «визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Держспоживстандарту України та його територіальних органів у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства».

Пунктом 1.3 Порядку Проведення Перевірок передбачено, що «позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами виключно на підставі отриманих від споживачів звернень (скарг) про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів».

В Акті Перевірки зазначено, що 28 березня 2007 року до Відповідача надійшла скарга Споживача стосовно незадовільної якості дублянки, придбаної 27 грудня 2007 року у Позивача. В Акті Перевірки також зазначено, що Скарга була розглянута 4 квітня 2007 року, а також те, що за результатами розгляду скарги Позивач надала розписку стосовно зобов'язання повернути гроші Споживачу у випадку його звернення з такою вимогою.

Крім того, в Акті Перевірки зазначено, що Споживачу була надана письмова відповідь від 11 квітня 2007 року. Однак, не зважаючи на це Споживачу було відмовлено у поверненні грошей у встановлений законодавством строк (14 днів), про що свідчить письмове звернення Споживача від 05 травня 2007 року стосовно порушення Відповідачем пункту 1 статті 8 Закону про Захист Прав Споживачів.

Таким чином, на підставі викладеного, Суд вважає, що Відповідачем було дотримано вимог Пункту 1.3 Порядку Проведення Перевірок стосовно того, що «позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами виключно на підставі отриманих від споживачів звернень (скарг) про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 1.4 Порядку Проведення Перевірок «перевірки проводяться посадовими особами за наявності в них службових посвідчень та направлень на право проведення перевірки суб'єктів господарювання». В Акті Перевірки зазначено, що перевірка здійснювалась заступником начальнику відділу Селенко О.А. (посвідчення № 13) та головним спеціалістом ОСОБА_9 на підставі направлення на перевірку № 001056/338 від 08 травня 2007 року. Пунктом 1.7 Порядку Проведення Перевірок передбачено, що «у направленні на право проведення перевірки суб'єктів господарювання в обов'язковому порядку зазначаються: дата видачі направлення; прізвище та ініціали посадової(-их) особи(осіб), якій(-им) доручено провести перевірку; місце проведення перевірки; назва суб'єкта господарювання (зазначається після початку перевірки згідно з наданим цим суб'єктом господарювання свідоцтвом про державну реєстрацію або патентом на здійснення підприємницької діяльності, або свідоцтвом про сплату єдиного податку); тематичне завдання перевірки; термін дії направлення. Направлення на право проведення перевірки підписується керівником органу у справах захисту прав споживачів, а в разі відсутності (відпустка, хвороба, відрядження) - його заступником та скріплюється гербовою печаткою».

15 листопада 2007 року Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 313 було скасовано Постанову Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів № 000919/р від 14 червня 2007 року про застосування до ОСОБА_3 штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 та 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів щодо застосування до ОСОБА_3 штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

3. Скасувати Постанову Головного Київського управління у справах захисту прав споживачів № 000919/р про застосування до ОСОБА_3 штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

4. Повернути ОСОБА_3 з Державного бюджету України 3 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н. Є. Блажівська