Справа № 183/9779/13-а (2а/183/85/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" лютого 2015 р. справа № 183/9779/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2014 р. у справі № 183/9779/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новомосковський завод залізобетонних та електротехнічних виробів",

про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, просив:

- визнати неправомірним рішення комісії Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі про відмову в нарахуванні пільгової пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача зробити нарахування пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2014 р. позов задоволено, а саме:

- скасовано рішення комісії від 28 листопада 2013 року про відмову позивачу в нарахуванні пільгової пенсії;

- зобов'язано відповідача призначити позивачу пільгову пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постанова мотивована тим, що незважаючи на те, що атестація робочого місця, на якому працював позивач у період з 22.08.1991 року по 20.02.1996 року, не проводилась, зазначений період роботи підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки право працівника на пільгове пенсійне забезпечення не може бути обмежене через порушення адміністрацією підприємства порядку проведення атестації робочих місць.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 09.07.1984 року був прийнятий учнем помічника машиніста електровозу "Новомосковського заводу залізобетонних та електротехнічних виробів", після чого 24.10.1984 року був переведений помічником машиніста електровозу; 15.04.1985 року був переведений помічником машиніста тепловозу оборотного цеху; 25.11.1986 року був зарахований учнем на 6,5 місячні курси в групу машиніста тепловозів і 24.06.1987 року був направлений на своє робоче місце помічником машиніста тепловозу; 26.06.1987 року він приступив до роботи на посаді помічника машиніста тепловозу, де працював до дня переводу за згодою між керівниками підприємств (12.02.1990 року), де працював з 20.02.1990 року по 20.02.1996 року, що підтверджується копією трудової книжки.

13.11.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах стажу за Списком №2, професій, показників по досягненню 55 років.

Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі від 18.11.2013 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах стажу за Списком №2, професій, показників по досягненню 55 років, з тих підстав, що в ТОВ "Новомосквоський завод залізобетонних та електротехнічних виробів" не проводилась атестація робочого місця машиніста тепловозу в період з 22.08.1991 року по 20.02.1996 року, коли він працював машиністом тепловоза в транспортному цеху.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При вирішенні спору колегія суддів виходить з правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, яка відповідно до статті 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування в судовій практиці, і зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що відмова відповідача зарахувати період роботи позивача до пільгового стажу за списком № 2 внаслідок непроведення атестації посади на підприємстві є необґрунтованою та не відповідає вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду, з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2014 р. у справі № 183/9779/13-а скасувати.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун