Справа № 365/10/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 365/10/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Денисенко Н.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Згурівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами до Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов"язання вчинити певні дії.

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову з тих підстав, що прийнята постанова є незаконною і неогрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи, які суд вважав встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 5 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 1 жовтня 2013 року, є власником на праві спільної часткової власності 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою (а.с.20-22 - копія рішення суду).

Рішеннями державного реєстратора реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції Київської області Твердохліб О.Ю. № 12995548 від 13 травня 2014 року та № 14396828 від 12 липня 2014 року було зареєстровано речові права ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного судового рішення, а саме, право спільної часткової власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.8, 9 - копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

Позивач, вважаючи дії реєстратора та рішення протиправними, подав позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові.

Суд апеляційної інстанції вважає, що не дивлячись на правильний по суті вирішений спір, постанова підлягає скасуванню з наступною відмовою у позові.

Обґрунтовуючи свою позицію, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п.п. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а вчиненню реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів та отримання відповідей на запити від інших повноважних органів.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Судовий орган, у даному випадку, не має права зобов'язувати адміністративний орган прийняти конкретне рішення, оскільки тільки відповідачу надано законом таке право.

Таким чином, право державного реєстратора на вчинення дій з державної реєстрації прав та їх обтяжень є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Твердохліб О.Ю. реєстраційної служби Згурівського РУЮ Київської області повторно розглянути заяву позивачки від 8 травня 2014 року про реєстрацію права власності на 1/2 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та від 11 липня 2014 року про реєстрацію права власності на 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель за вищезазначеною адресою є формою втручання в його дискреційні повноваження.

Окрім того, абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законних підстав для зобов'язання відповідача здійснити повторний розгляд зазначених заяв позивача, коли достеменно встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені, а усі етапи їх перевірки - завершені, немає.

Водночас згідно з частиною першою ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

3) виключено;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті;

6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Згідно з частиною другою ст. 18 КАС окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи:

1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам;

2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням;

3) щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частини третьої ст. 18 КАС справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Тобто, з наведених положень вбачається, що даний адміністративний спір фізичної особи - ОСОБА_2 до органу державної влади - Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов"язання вчинити певні дії, підсудний окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному як адміністративному.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки справу розглянуто і вирішено неповноважним судом, то керуючись наведеними нормами, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Згурівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року скасувати, позов залишити без задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 108, 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов"язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.