Справа № 816/463/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/463/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

суддів: Костенко Г.В., Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.,

представника позивача - Драч Т.П.,

представника відповідача - Тернової Н.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Державної виконавчої служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" про визнання дій незаконними, визнання акта опису й арешту майна недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" (надалі - позивач, ТОВ "Луксор-УТР") звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (надалі - ВПВР ДВС України) про визнання дій головного державного виконавця Селезньова М.О. при складанні акта опису й арешту майна від 06.02.2015 незаконними, визнання акта опису й арешту майна від 06.02.2015 ВП №46405010 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що головним державним виконавцем Селезньовим М.О. протиправно 06.02.2015 проведено опис та складено акт опису й арешту належного ТОВ "Луксор-УТР" майна. Посилався на те, що до початку проведення опису ТОВ "Луксор-УТР" не повідомлено про наявність виконавчих проваджень щодо нього, а вручена голові ліквідаційної комісії копія постанови про відкриття виконавчого провадження стосувалась стягнення боргу з ТОВ "Луксор-Агро", а не з позивача.

Державна виконавча служба України, залучена до участі у справі як належний відповідач, позов не визнала. У письмових запереченнях проти позову відповідач посилався на те, що державним виконавцем ВПВР ДВС України 05.02.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 30.01.2015 №115 про стягнення з ТОВ "Луксор-УТР" заборгованості в розмірі 200 335 826 грн 90 коп. Одночасно державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно - нежитлова будівля (маслопресовий цех /олійниця/), що належить позивачу. Наголошував на тому, що спірний акт опису й арешту майна відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник ДВС України проти позову заперечувала з мотивів, наведених у письмовому запереченні, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" проти позову заперечував з підстав його необґрунтованості. Зазначав, що складений державним виконавцем акт від 06.02.2015 ВП №46405010 відповідає вимогам статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

ВПВР ДВС України, ТОВ "Луксор-Агро" та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 явку уповноважених представників в судове засідання 05.03.2015 не забезпечили, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Виходячи з приписів статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу за даної явки.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Колегією суддів встановлено, що між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (Банк) та ТОВ "Амарант" (назву змінено на ТОВ "Луксор-УТР") (Позичальник) 23.04.2010 укладено кредитний договір №230410-КЛВ, за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35 000 000 грн, а Позичальник зобов'язується повернути кредити у строк, встановлений графіком, але не пізніше 28.02.2011 та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

У подальшому сторонами укладено ряд договорів про зміну кредитного договору від 23.04.2010 №230410-КЛВ, що стосувались збільшення загальної суми кредитної лінії.

21.05.2013 між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (Іпотекодержатель) та ТОВ "Амарант" (назву змінено на ТОВ "Луксор-УТР") (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №210513-І, за змістом якого позивач, з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором від 23.04.2010 №230410-КЛВ, передав в іпотеку ПАТ "Банк Кредит Дніпро" нерухоме майно: нежитлова будівля (маслопресовий цех /олійниця/) літера А-1 загальною площею 1267,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 30.01.2015 видано виконавчий напис №115, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: нежитлова будівля (маслопресовий цех /олійниця/) літера А-1 загальною площею 1267,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ТОВ "Луксор-УТР".

04.02.2015 ПАТ "Банк Кредит Дніпро" подано до ВПВР ДВС України заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса.

Постановою державного виконавця від 05.02.2015 відкрито виконавче провадження №46405010 з виконання виконавчого напису від 30.01.2015 №115, надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання виконавчого документа та накладено арешт на нерухоме майно: нежитлова будівля (маслопресовий цех /олійниця/) літера А-1 загальною площею 1267,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, 1а.

Крім того, постановою державного виконавця від 05.02.2015 накладено арешт на нерухоме майно: нежитлова будівля (маслопресовий цех /олійниця/) літера А-1 загальною площею 1267,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, 1а.

06.02.2015 державним виконавцем за місцем знаходження нерухомого майна проведено його опис та складено акт опису й арешту майна від 06.02.2015 серії ВП №46405010.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо проведення опису майна та складеним останнім актом опису й арешту майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів /пункт 4 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Частиною другою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові /частина п'ята статті 25 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець має зазначити про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, а копію такої постанови - надіслати боржнику не пізніше наступного робочого дня.

Представник позивача в ході розгляду справи судом стверджувала про те, що на момент проведення опису та складення спірного акта арешту й опису майна ТОВ "Луксор-УТР" не отримувало постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, зокрема, виконавчого провадження №46405010.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На підтвердження факту надіслання та отримання позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2015 відповідачем надано копії супровідного листа від 05.02.2015 вих. №15-0-46405010/5.-440/2, списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, роздруківки з сайту УДППЗ "Укрпошта".

Дослідивши в судовому засіданні вказані копії документів, колегія суддів звертає увагу на те, що на супровідному листі міститься власноручний напис гр. ОСОБА_6 "отримано 05.02.2015 р.", будь-які інші відмітки відсутні.

Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що даний напис свідчить про отримання копії постанови від 05.02.2015 уповноваженим представником ПАТ "Банк Кредит Дніпро".

Наданий представником відповідача список згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України не містить ні дати відправлення кореспонденції, ні календарного штемпеля пошти та підпису відповідальної особи про прийняття поштових відправлень, у зв6язку з чим не приймається колегією суддів в якості належного доказу у справі.

А зі змісту роздруківки з сайту УДППЗ "Укрпошта" можливо встановити, що поштове відправлення за номером 190 вручено за довіреністю 16.02.2015.

Будь-яких інших доказів надіслання та вручення позивачу копії постанови від 05.02.2015 відповідачами не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача про те, що станом на 06.02.2015 ТОВ "Луксор-УТР" не отримувало постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №46405010, про наявність вказаного виконавчого провадження позивачу відомо не було.

До того ж, як зазначила представник позивача, 06.02.2015 до початку проведення опису майна державним виконавцем голові ліквідаційної комісії ТОВ "Луксор-УТР" Назаренко Л.С. вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №46404467, боржником за яким є ТОВ "Луксор-Агро".

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Колегія суддів дійшла висновку, що у зв'язку з неотриманням на момент проведення 06.02.2015 опису майна копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2015 позивач був позбавлений можливості добровільно виконати виконавчий документ, надати державного виконавцю пояснення, документи чи інші відомості.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У відповідності до пункту 6 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та майно боржника визначено статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, за приписами вказаної статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

В силу положень статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Системний аналіз наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для висновку про те, що опис майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець проводить після закінчення строку для добровільного виконання боржником виконавчого документа, адже саме з настанням вказаної події починається примусове виконання виконавчого документа, а арешт майна боржника є одним із засобів забезпечення повного та своєчасного виконання такого виконавчого документа.

Окрім того, як визначено частиною другою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що опис і арешт майна ТОВ "Луксор-УТР" державним виконавцем ВПВР ДВС України 06.02.2015 проведено передчасно, з порушенням наведених вище вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Окремо колегія суддів звертає увагу на положення частини другої статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Матеріалами справи підтверджено, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 05.01.2015 внесено запис про перебування ТОВ "Луксор-УТР" в стані припинення за рішенням засновників, головою комісії з припинення юридичної особи призначено Назаренко Л.С.

А відтак, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 30.01.2015 виконавчий напис №115 не підлягає виконанню у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а має бути надісланий голові комісії з припинення для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

До того ж, як зазначила в судовому засіданні представник позивача, виконавчий напис від 30.01.2015 №115 оскаржено ТОВ "Луксор-УТР" до господарського суду.

Колегія суддів враховує, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову частково.

Зокрема, зважаючи на положення частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати акт опису й арешту майна серії ВП №46405010, складений 06.02.2015 головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Селезньовим М.О. при примусовому виконанні виконавчого напису №115, виданого 31.01.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на нежитлову будівлю: маслопресовий цех (олійниця), розташований за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, 1а, що належить на праві власності ТОВ "Луксор-УТР".

Разом з цим, що стосується позовних вимог ТОВ "Луксор-УТР" щодо визнання незаконними дій головного державного виконавця Селезньова М.О. при складанні акта опису й арешту майна від 06.02.2015, колегія суддів виходить з наступного.

Оспорювані дії безпосередньо не створюють для позивача жодних юридичних наслідків, а тому визнання їх неправомірними (незаконними) не призведе до відновлення прав та законних інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин і жодним чином не сприятиме їх захисту.

Водночас, судове рішення, як завершальний акт здійснення правосуддя, має бути спрямованим на безпосередній захист та відновлення оспорюваних і порушених прав/законних інтересів особи-позивача, адже метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних відносинах сторін.

А відтак, колегія суддів вважає, що в задоволенні позову в даній частині необхідно відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У порядку розподілу судових витрат, на користь позивача з Державного бюджету України необхідно стягнути кошти в розмірі 36 грн 54 коп.

Відповідачі та треті особи доказів понесення судових витрат до суду не надали, а відтак підстави для їх розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Державної виконавчої служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" про визнання дій незаконними, визнання акта опису й арешту майна недійсним задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт опису й арешту майна серії ВП №46405010, складений 06 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Селезньовим Максимом Олександровичем при примусовому виконанні виконавчого напису №115, виданого 30 січня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на нежитлову будівлю: маслопресовий цех (олійниця), розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя О.О. Кукоба

суддя Г.В. Костенко

суддя С.С. Сич