Справа № 2а-2958/2011
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 р. Справа № 2а-2958/2011

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Матяш Т.Л.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області на Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський Одеської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський Одеської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України м. Білгород-Дністровський перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію позивачу у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з березня 2011 року по серпень 2011 року включно (з урахуванням фактично виплачених та отриманих позивачкою сум допомоги). В решті частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії та має II групу інвалідності, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796- XII (в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.1996р. з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону №2001-XII від 19.12.1991р. від 19.12.1991р. з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10- рп/2008) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю - інвалідам 2 групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, в тому числі, пункту 28 (щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (також щодо нової редакції ст. 50, ч. 3, 4 ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону) розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно з ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконним актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві підлягають застосуванню положення ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не відповідні Постанови КМУ, які істотно звужують обсяг прав позивача, але були застосовані відповідачем при розрахунку та нарахуванні пенсії позивачеві.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1У встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року N 2857-УІ, зі змінами та доповненнями N 3491-УІ від 14.06.2011 року, - у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Даний п. 4 розділу VII «Прикінцевих положень» визнано конституційним (таким, що відповідає Конституції України) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 20-рп/2011 від 26.12.2011р., яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

На виконання вимог Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» 06.07.2011р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011р. Відповідно до п.1 даної постанови № 745, - особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: інвалідам II групи (категорія 1) - 20%.

Щодо позовних вимог позивачки в частині зобов'язання відповідача в подальшому щомісячно виплачувати пенсію у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% відсотків мінімальної пенсії за віком, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.І ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки суб'єкта оскарження, суд не має підстав для захисту прав у майбутньому, оскільки це не випливає із повноважень, визначених статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції цілком правомірно постановив рішення про часткове задоволення позову, однак помилився з датою набуття чинності наведених вище змін у законодавстві України, в зв'язку з чим, оскаржувана постанова підлягає зміні.

Згідно зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 201, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області, - задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2011 року по справі № 2а-2958/2011, - змінити, здійснивши заміну в п. 2 її резолютивної частини словосполучення «з березня 2011 року по серпень 2011 року» на словосполучення «з березня 2011 року по 22 липня 2011 року…».

В решті Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2011 року по справі № 2а-2958/2011, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук