Справа № 805/439/15-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 р. Справа № 805/439/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку в сумі 3185,01 гривень,

ВСТАНОВИВ:

5 лютого 2015 року позивач, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Донецькій області, звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення податкового боргу з єдиного податку. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач має податковий борг з єдиного податку, який виник внаслідок несплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку згідно "Заяви про застосування спрощеної системи оподаткування". Посилаючись на статтю 67 Конституції України, статті 14, 16, 19, 20, 41, 46, 49, 54, 57, 58, 59, 87, 95 Податкового кодексу України, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість перед бюджетом зі сплати єдиного податку в сумі 3185,01 гривень.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав.

Оскільки в судове засідання не прибули особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

8 серпня 2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за номером 2 030783 (а.с. 5, 48).

З 9 серпня 2012 року відповідач перебуває на обліку у позивача в якості платника податків за №32448 (а.с. 6).

14 серпня 2012 року відповідачем подана "Заява про застосування спрощеної системи оподаткування", згідно якої останній обрав статус платника єдиного податку другої групи (а.с. 9-11).

25 листопада 2013 року позивачем винесена податкова вимога форми "Ф" №21366-17, якою відповідачу станом на 24.11.2013 визначена загальна сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями в розмірі 427,71 гривень. Зазначена податкова вимога була надіслана відповідачу на адресу за місцем його проживання з повідомленням про вручення 28 листопада 2013 року (а.с. 8).

8 квітня 2014 року позивачем був складений «Акт про результати камеральної перевірки №448/1700/НОМЕР_1», відповідно до якого відповідач не подав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2013 рік. Зазначений акт був надісланий відповідачу на адресу за місцем його проживання з повідомленням про вручення 11 квітня 2014 року (а.с. 12-14).

26 травня 2014 року на підставі вищевказаного акту позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про накладання штрафу на відповідача за неподання податкової звітності в сумі 170,00 гривень. Зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу на адресу за місцем його проживання з повідомленням про вручення 21 червня 2014 року (а.с. 15, 16).

11 червня 2014 року позивачем був складений «Акт про результати камеральної перевірки №642/1700/НОМЕР_1», відповідно до якого відповідач несвоєчасно сплатив єдиний податок за травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року (а.с. 17).

11 червня 2014 року на підставі вищевказаного акту позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про накладання штрафу на відповідача за несвоєчасну сплату єдиного податку в сумі 802,90 гривень. Зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу на адресу за місцем його проживання з повідомленням про вручення 16 липня 2014 року (а.с. 18, 19).

31 жовтня 2014 року позивачем був складений «Акт про результати камеральної перевірки №000734/05-83-17/НОМЕР_1», відповідно до якого відповідач несвоєчасно сплатив єдиний податок за січень, лютий, березень 2014 року (а.с. 20).

31 жовтня 2014 року на підставі вищевказаного акту позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про накладання штрафу на відповідача за несвоєчасну сплату єдиного податку в сумі 365,40 гривень. Зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу на адресу за місцем його проживання з повідомленням про вручення 13 листопада 2014 року (а.с. 21, 22).

Станом на 31 грудня 2014 року загальна заборгованість відповідача зі сплати єдиного податку становить суму 3185,01 гривень, що підтверджується розрахунком, карткою особового рахунку (а.с. 7, 23-26).

При прийнятті постанови суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (далі за текстом "ПК України") платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до підпункту 293.2 пункту 293.3 статті 293 ПК України, в редакції яка діяла протягом 2013-2014 років, відсоткова ставка єдиного податку встановлюється для другої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 295.1 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За приписами статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Суду не надано доказів, що відповідач розпочав процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень №, № та №.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

У відповідності до підпункту 59.3 статті 59 цього ж Кодексу визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Підпунктом 59.4 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України контролюючий орган звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу з єдиного податку в загальній сумі 3185,01 гривень, підтвердженого наявними у справі доказами, та у зв'язку з закінченням шістдесятиденного строку з дня надіслання відповідачу податкової вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат вирішити у відповідності до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 8-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: 87502, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку в сумі 3185 (три тисячі сто вісімдесят п'ять) гривень 01 копійка.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Циганенко А.І.