Справа № 821/324/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/324/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області (далі - відповідач, Управління) щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району для ведення особистого селянського господарства, скасувати наказ відповідача від 17.12.2014 р. № 21-151/19-14 "Про внесення змін до наказу Головного управління від 23.10.2014 р. № 21-81/19/14 "Про затвердження Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині включення до переліку земельних ділянок лоту № 81 та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району.

Відповідач надав суду заперечення проти позову. Обгрунтовуючи підстави для відмови в задоволенні позову Управління зазначило, що на виконання рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р., які введено в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 р. № 328, територіальні органи Держземагенства зобов'язано сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на торги. Наказом Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 23.10.2014 р. затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Наказом відповідача від 17.12.2014 р. внесено зміни до наказу від 23.10.2014 р., після чого до зазначеного Переліку включено також земельну ділянку, яку позивач має намір отримати у власність безоплатно, а відтак - право на цю землю має набуватись тільки на конкурентних засадах. Вказані обставини слугували підставою для відмови у задоволенні заяви позивача, а тому, як вважає відповідач, у діях Управління відсутні ознаки протиправності.

Сторони надали суду заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином суд вважає, що розгляд справи належить здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

28.11.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держземагенства у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

25.12.2014 р. Головне управління Держземагенства у Херсонській області, посилаючись на статті 134 та 136 Земельного кодексу України та на рішення колегії Держземагенства України, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 р. № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14, відмовило ОСОБА_1 в задоволенні вище зазначеного клопотання та запропонувало прийняти участь у земельних торгах щодо продажу права на земельну ділянку.

Тобто, вказаним листом відповідач повідомив позивача про наявність обставин, які перешкоджають позитивному вирішенню питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

У своїх запереченнях представник відповідача пояснив, що підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 є те, що на виконання рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. відповідачем включено до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, земельну ділянку, намір безоплатно отримати яку має позивач. Інших підстав для відмови відповідачем не наведено.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача про протиправність дій щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та скасування наказу, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

На виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В. Б. від 08.10.2014р. № 37732/0/1-14 та рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 р., що введені в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 р. № 328, Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області 23.10.2014 р. прийнято наказ № 21-81/19-14, яким затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (далі - Перелік). Судом встановлено, що даний Перелік містить інформацію про земельні ділянки із присвоєними їм кадастровими номерами та зареєстрованими відповідно до чинного законодавства у Державному земельному кадастрі, тобто сформовані земельні ділянки.

17.12.2014 р. відповідачем прийнято наказ № 21-151/19-14, яким внесено зміни до наказу від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 шляхом доповнення Переліку новими несформованими земельними ділянками, права на які виставляються на торги. До Переліку несформованих земельних ділянок Управлінням внесено земельну ділянку площею 2,0 га - лот № 80 та земельну ділянку площею 4,0 га - лот № 81, що знаходяться на території на території Бургунської сільської ради Бериславського району (Додаток № 3 до наказу від 17.12.2014 р.).

Вирішуючи даний спір, зокрема, щодо скасування наказу від 17.12.2014 р. № 21-151/19-14 в частині включення до переліку земельних ділянок лоту № 81, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 1 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (ч. 2 ст. 136 ЗК України).

Частиною 3 статті 136 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Із аналізу наведених норм ЗК України слідує, що Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, які виставляються на земельні торги визначається організатором земельних торгів і заборона щодо відчуження встановлена саме на ті земельні ділянки, які включені до Переліку. У свою чергу, до вказаного Переліку може бути включено земельну ділянку тільки за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку, оскільки об'єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільних прав.

Відповідно до пункту 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядку № 1051) кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Отже, як встановлено судом, земельна ділянка орієнтовною площею 1,9999 га, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району не сформована, оскільки їй не присвоєно кадастрового номеру. Дана обставина відповідачем не спростована. Таким чином доводи відповідача про те, що ним включено до Переліку саме ту земельну ділянку, яку позивач має намір отримати у власність, є безпідставними, оскільки Управлінням належними та допустимими доказами вказані доводи не підтверджено.

За таких обставин суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на ч. 3 ст. 136 ЗК України, як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району.

Щодо вимоги позивача скасувати наказ ГУ Держземагенства у Херсонській області від 17.12.2014 р. № 21-151/19-14 в частині включення до переліку земельних ділянок лоту № 81 слід зазначити наступне.

Відповідно Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, від 10.05.2012 р. № 258, Головне управління Держземагентства в області у своїй діяльності керується, у т.ч. дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Держземагентства України, а також цим Положенням; завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагентcтва України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно із п. 9 вказаного Положення, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно - розпорядчого характеру. Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держземагентства України повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра, а також Міністром у разі відмови Голови Держземагентства України скасувати такий акт.

Як встановлено судом, спірний наказ прийнято на виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14, наказу Держземагенства України від 15.10.2014 №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014" введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р., тобто вказаний наказ виданий в межах компетенції ГУ Держземагенства у Херсонській області.

Крім того, за змістом пункту 2 Протоколу засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. № 2 до наказу Держземагенства України від 15.10.2014 р. № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014" введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. за результатами аналізу поточних робіт із землеустрою та звернень фізичних і юридичних осіб на регулярній основі виявляти земельні ділянки, що користуються попитом та права на які можуть бути продані на земельних торгах, включати такі земельні ділянки до вищезазначених переліків шляхом видання наказів про внесення змін і доповнень до них та оприлюднювати оновлені переліки на офіційному сайті Держземагентства України.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що відповідач наділений правом приймати накази про внесення змін та доповнень до раніше затвердженого переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, проте до вказаного переліку можуть бути включені тільки сформовані земельні ділянки, тобто ті, якими присвоєно кадастрові номери.

Беручи до уваги відсутність доказів включення до Переліку земельних ділянок саме тієї земельної ділянки, заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої подано позивачем, а також відсутність підстав для заборони, передбаченої ч. 3 ст. 136 ЗК України, суд вважає, що спірним наказом не порушено право позивача на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого селянського господарства (абз. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України).

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 135 ЗК України).

Таким чином, ЗК України встановлено винятки, коли продаж земельної ділянки проводитися не на аукціоні, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Отже, позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Таким чином, відповідач, вчиняючи дії щодо відмови у наданні дозволу з підстав включення несформованої земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, діяв без законних на те підстав, а тому суд погоджується із доводами позивача про протиправність таких дій Управління.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість, відмовляючи позивачу в наданні права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, відповідач перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого йому права.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 1,9999 га для ведення особистого селянського господарства.

У свою чергу, суб'єкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Херсонській області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Херсонській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею 1,9999 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.3