Справа № 810/507/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/507/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року (10:05) м. Київ 810/507/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Миронівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іван Гора» про стягнення податкового боргу,

Суть спору: Миронівська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іван Гора» про стягнення податкового боргу в сумі 4250,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом з єдиного податку з юридичних осіб.

На обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначає, що, згідно з даними податкового обліку, у відповідача станом на 10.02.2015 утворилася заборгованість перед бюджетом у вказаному вище розмірі внаслідок несвоєчасного подання податкових декларацій з єдиного податку та несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з урахуванням штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 12.02.2015 відкрито провадження у справі №810/507/15 та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати через відділ документообігу суду заперечення на позов або заяву про визнання позову. Копію ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі та закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду, а також судову повістку надіслано відповідачу на адресу, яку зазначено в позові та в копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, копії ухвал суду від 12.02.2015 та судова повістка вважаються врученими відповідачу, оскільки завчасно направлені відповідачу за належною адресою, але не вручені йому з незалежних від суду причин.

05.03.2015 позивач надав до суду письмове клопотання про розгляд даної адміністративної справи без участі представника. Відповідно до ст.ст. 3, 122 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іван Гора» (ідентифікаційний код 38215420) зареєстровано в якості юридичної особи 19.09.2012 та взято на облік платника податків Кагарлицьким відділенням Миронівської об’єднаної державної податкової інспекції 25.09.2012 за №825.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16).

Приписами статті 49.2 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податків господарську діяльність у звітному періоді.

Однак, податкова звітність відповідачем до податкового органу вчасно не подавалась, що підтверджується наступним.

Посадовими особами позивача було проведено камеральні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Іван Гора» з питань своєчасності подання ним податкової звітності, якими встановлено порушення відповідачем вимог п.п.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України.

За результатами проведених перевірок складено акти:

- акт від 16.07.2014 №77/150/38215420 - про виявлення порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації платника єдиного податку юридичної особи за 3 квартали 2013 року;

- акт від 16.07.2014 №78/150/38215420 - про виявлення порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації платника єдиного податку юридичної особи за 2013 рік;

- акт від 16.07.2014 №79/150/38215420 - про виявлення порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації платника єдиного податку юридичної особи за 1 квартал 2014 року;

- акт від 11.09.2014 №145/150/38215420 - про виявлення порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації платника єдиного податку юридичної особи за 1 півріччя 2014 року;

- акт від 24.11.2014 №321/150/38215420 – про виявлення порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації платника єдиного податку юридичної особи за 3 квартали 2014 року

Відповідальність платника за встановлені порушення передбачена п. 120.1 ст. 120 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі висновків Актів перевірки, згідно з п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ та відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України позивачем було прийнято податкові повідомлення-рішення:

Загальна сума нарахованого податкового зобов’язання становить 4250,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлялись засобами поштового зв’язку за адресою місцезнаходження відповідача, але були повернуті з відміткою відділення поштового зв’язку «за закінченням терміну зберігання». Відповідні докази містяться в матеріалах справи.

Наведені вище податкова вимога та податкове повідомлення-рішення відповідачем у встановлений чинним законодавством спосіб не оскаржувались, отже зазначені в них зобов’язання вважаються узгодженими та підлягають сплаті.

На час розгляду позову по суті доказів про сплату податкової заборгованості відповідачем суду не подано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, передбачено, що Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За неподання податкової звітності у визначені законодавством строки пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України передбачається відповідальність платника податку.

Статтею 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктами 56.2, 56.3 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки відповідач не оскаржував прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, податковий борг є узгодженим.

Таким чином, загальна сума податкового боргу, що підлягає сплаті відповідачем, становить 4250,00 грн.

Зазначений факт підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми відповідачем суду надано не було. .

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

Всупереч положенням ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати заборгованості, у зв'язку з чим сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до бюджету у розмірі 4250,00 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.