Справа № 2а-17647/12/2670
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Київ К/800/36135/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І., Приходько І.В.,

за участю секретаря судового засідання Бовкуна В.В.,

представника відповідача Шкодича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року

у справі № 2а-17647/12/2670

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Тернар Логік» (далі - позивач, ТОВ «ПСВ Тернар Логік»»)

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС)

про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «ПСВ Тернар Логік» звернулось у грудні 2012 року до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС про визнання документальної невиїзної перевірки ТОВ «ПСВ Тернар Логік» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Інтерпроцесор» за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року неправомірною, визнання результатів документальної невиїзної перевірки ТОВ «ПСВ Тернар Логік» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Інтерпроцесор» за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року, викладених в акті № 544/22-8/37403219 від 25.07.2012 року недостовірними.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому засіданні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС було складено акт від 14.06.2012 року № 1848/22-9/36258064 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтерпроцесор» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2009 року по 30.04.2012 року.

Враховуючи, що одним із контрагентів ТОВ «Інтерпроцесор» був позивач, то на адресу ТОВ «ПСВ Тернар Логік» відповідачем було надіслано лист-запит від 19.01.2012 року № 720/10/23-911 про надання інформації та документальне підтвердження правових взаємовідносин з ТОВ «Інтерпроцесор».

Позивачем на адресу відповідача було надіслано лист «Про надання інформації, пояснення та документальне підтвердження» № 2 від 10.02.2012 року.

Також, судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС був підписаний наказ № 1006 від 24.07.2012 року щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ПСВ Тернар Логік» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Інтерпроцесор» за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року, термін проведення перевірки з 24.07.2012 року.

Співробітниками ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС було здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул. А. Барбюса, 5Б, оф. 18 та складено акт № 782/22-8/37403219 від 24.07.2012 року про відсутність за місцем знаходження, неможливість вручення наказу про проведення перевірки № 1006 від 24.07.2012 року та неможливість вручення повідомлення про початок документальної невиїзної перевірки № 308/22-8 від 24.08.2012 року.

ДПІ у Печерському районі м. Києва було направлено повідомлення № 308/22-8 від 24.07.2012 року та наказ № 1006 від 24.07.2012 року на адресу позивача (м. Київ, вул. А.Барбюса, 5-б оф. 18), де зазначається дата та мета здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки, яке позивач отримав (поштове повідомлення отримано 27.07.2012 року Білостоцька).

25.07.2012 року відповідачем складено акт № 544/22-8/37403219 про результати невиїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «ПСВ Тернар Логік» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Інтерпроцесор» за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року.

За результатами поданих позивачем скарг про скасування акту № 544/22-8/37403219 від 25.07.2012 року, податковий орган вказав, що акт не підлягає оскарженню згідно норм податкового законодавства.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку про те, що відповідач, вчиняючи оскаржувані дії по перевірці, а також видаючи оскаржуваний наказ № 1006 від 24.07.2012 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовни вимоги у повному обсязі, виходив з того, що правових підстав для проведення перевірки у податкового органу не було, оскільки пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК Укрпаїни) передбачено проведення перевірки у разі ненадання платником податків відповіді на письмовий запит податкового органу протягом 10 днів, а як вбачається з матеріалів справи, на адресу податкового органу був направлений лист ТОВ «ПСВ Тернар Логік» № 2 від 10.02.2012 року щодо надання пояснень, наданий у відповідь на письмовий запит ДПІ у Печерському районі м. Києва № 720/10/23-911 від 19.01.2012 року. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів власного судження про порушення позивачем вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з його контрагентом.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції. При цьому колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п. 73.3. ст. 73 ПК України, органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що враховуючи те, що відповідь, яка надійшла на адресу податкового органу була не повна, то податковим орган було прийнято рішення про проведення документальної невиїзної перевірки підприємства.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

У відповідності до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язків письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4. ст. 78 ПК УКраїни).

Відповідно до п. 1.8. Методичних рекомендацій щодо порядку організації та проведення перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 14.04.2011 року № 213, у разі коли при організації документальної планової та позапланової або фактичної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт (довільної форми) щодо не встановлення місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

Аналізуючи вищезазначені законодавчі норми та обставини справи, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач, вчиняючи оскаржувані дії по перевірці, а також видаючи оскаржуваний наказ № 1006 від 24.07.2012 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з позовної заяви, позивач посилається на те, що 06.02.2012 року загальними зборами учасників позивача було прийнято рішення про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації, призначено ліквідаційну комісію, голову ліквідаційної комісії та визначено місцезнаходження ліквідаційної комісії ТОВ «ПСВ Тернар Логік» за адресою м. Київ, вул. Тростянецька, буд. 6, к. 291, а тому, на думку позивача, відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про початок проведення перевірки.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний, зокрема: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України (пп. 16.1.1); повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації) (пп. 16.1.10); повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи-підприємця (пп. 16.1.11).

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, який правомірно не взяв до уваги посилання позивача на вищезазначений факт, оскільки позивачем не надано суду докази того, що ним було повідомлено податковий органи у відповідності до вимог ст. ст. 16, 45 ПК України про зміну місця знаходження юридичної особи.

Таким чином, колегія суддів касаці ної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведення перевірки здійснювалася у відповідності до чинного податкового законодавства.

Щодо акту перевірки, то судом першої інстанції вірно зазначено, що ПК України передбачено лише надання заперечень на акт.

Так, відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що складання акту є обставиною, що не порушує охоронюваних Законом прав та інтересів позивача з огляду на те, що висновки акту перевірки є службовим документом, є носієм доказової інформації, проте, акт не може бути визнаний рішенням чи дією суб'єкта владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції позивач скористався своїм правом на оскарження акту перевірки та ним було подано на акт перевірки заперечення № 12/07/30 від 30.07.2012 року.

Отже, судом першої інстанції було встановлено, що в процесі розгляду справи не встановлено порушення прав та охоронюваних Законом інтересів позивача у зв'язку з призначенням перевірки та складанням акту про перевірки та вчинення в процесі складання даного акту відповідачем дій, які б порушували інтереси позивача.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 167, 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року у справі № 2а-17647/12/2670 - скасувати.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2013 року у справі № 2а-17647/12/2670 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова

Судді: М.І. Костенко

І.В. Приходько