Справа № 0870/4463/12
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 рокусправа № 0870/4463/12 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі №0870/4463/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі міжрегіонального управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

15 травня 2012 року публічне акціонерне товариство «Запоріжкокс» звернулось з адміністративним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення № та № від 04.01.2012 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем було правомірно сформовано податкову звітність за наслідками вчинення господарських операцій в межах договору поставки пипериленової фракції від ТОВ «Укртехнометиз» на адресу позивача. До перевірки позивачем надано всі необхідні первинні документи, проте податковим органом зроблено хибний висновок про відсутність реального здійснення господарських операцій з поставки товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції публічне акціонерне товариство «Запоріжкокс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.12.2011 року по 12.12.2011 року посадовими особами СДПІ по роботі з ВПП в м.Запоріжжі було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Запоріжкокс» з питань дотримання законодавства по господарським відносинам з контрагентом ТОВ «Укртехнометиз» за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року, за результатом якої складено акт №261/08-08/00191224 від 19.12.2011 року.

Перевіркою встановлено такі порушення:

п. 5.1, пп. 5.21 п. 5.2 абзацу 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР зі змінами та доповненнями, ПАТ «Запоріжкокс» занижено податок на прибуток за 1 квартал 2011 року на суму 252 156.01 грн.,

п.198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 р. №41 та зареєстрованого в Мінюсті України від 16 лютого 2011 року за №197/18935, із змінами та доповненнями, ПАТ «Запоріжкокс» занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за січень 2011 на суму 193 815 грн..

п.198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 р. №41 та зареєстрованого в Мінюсті України від 16 лютого 2011 року за №197/18935, із змінами та доповненнями, ПАТ «Запоріжкокс» завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту за лютий 2011 року на суму 7 909.81 грн..

на порушення п. 200.4б ст.. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІУ порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 р. №41 та зареєстрованого в Мінюсті України від 16 лютого 2011 року за №197/18935, із змінами та доповненнями, завищено залишок відємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 декларації за березень 2011 року) на суму 7 909.81 грн..

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- № від 04 січня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 193 815 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1.00 грн..

- № від 04 січня 2012 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість всього на суму 7 909.81 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкових повідомлень рішень № та № від 04 січня 2012 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було неправомірно сформовано податковий кредит за рахунок податку на додану вартість отриманого за наслідками господарських операцій, вчинених без мети реального настання наслідків ними обумовлених.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при відємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має відємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобовязання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок відємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави отримання та віднесення платником податків до податкового кредиту наступного звітного періоду суми відємного значення з податку на додану вартість, яка визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Встановлені обставини справи свідчать, що 21.12.2009 між ВАТ «Запоріжкокс» (Покупець) та ТОВ «Укртехнометиз» (Постачальник) укладено договір поставки № 2503, який було досліджено перевіркою відповідача та згідно пп. 1.1, п. 1, якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець - на умовах даного договору прийняти та оплатити товар - пипериленову фракцію (ТУ 2411-085-05). Термін дії договору з 21.12.2009 по 31.12.2010.

В ході перевірки ВАТ "Запоріжкокс" не було надано документів, що підтверджують операції відвантаження та перевезення пипериленової фракції безпосередньо постачальником - ТОВ "Укртехнометиз".

Транспортування товару здійснювалось залізничним транспортом. Згідно залізничних накладних відправником товару є ВАТ "Синтез-Каучук" (Російська Федерація), перевізником ТОВ "Скіф ШиппІнг". ПАТ "Запоріжкокс" на сировину, що надійшла, виписано прибуткові ордери від 07.02.2011р. на отримання присадок пиперелена у кількості 93.763 тони.

Жодних документів, які б підтвердили факт здійснення операції продажу Товариством "Укртехнометиз" позивачу пипериленової фракції, згідно з договором від 21.12.2009 р. із зазначенням виробника продукції, позивачем суду не надано, а у відповідності до умов договору (п. 1.2.) ТОВ "Укртехнометиз" гарантовано, що товар належить останньому на праві приватної власності.

Судом першої інстанції встановлено, що поставку спірної партії товару було здійснено на підставі накладних, ВМД та рахунків імпортом з території Російської Федерації.

Під час розгляду справи судом було досліджено накладні АК 783249, АК 783264, АК 783273, ВМД № 807010508/2011/818928, № 807010508/2011/819525, № 807010508/2011/819762 та рахунки № 1102СК101 від 04.02.2011, № 1102СК108 від 08.02.2011, № 1101СК084 від 28.01.2011.

Так, згідно рахунків товар передається від ВАТ "Синтез-Каучук" до ВАТ "Запоріжкокс", при цьому продавцем товару вказано ВАТ "Стерлитаманський Нафтохімічний завод", а покупцем зазначено "Gellior Limited", за контрактом № 05742686 СК/30-08 від 05.02.2008.

В залізничних накладних, у графах 2 і 6, які заповнюються відправником та не обов'язкові для залізниці, визначено контракт за яким здійснюється поставка між експортером та імпортером № 05742686 СК/30-08 від 05.02.2008.

Проте, в матеріалах справи містяться податкові накладні, рахунки фактури, специфікації до укладеного договору поставки, вказані документи, на думку позивача, свідчать про правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість за наслідками спірної господарської операції.(а.с. 64-81)

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ч.1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

В той же час, документи бухгалтерського обліку та фінансової звітності вважаються первинним лише за підстави доведення реальності здійснення господарських операцій.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту - з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Надані позивачем первинні документи в їх сукупності, за наявності підстав, що свідчать про їх невідповідність дійсним обставинам справи, не можуть бути достатньою підставою для здійснення судом висновку про правомірність формування податкового кредиту за наслідками договору поставки.

Досліджені судом накладні, ВМД та рахунки щодо поставки пипериленової фракції на користь позивача свідчать про невідповідність наданих позивачем документів бухгалтерського обліку та про неможливість встановленні на їх підстави факту здійснення господарських поставок відповідного товару саме ТОВ «Укртехнометиз» як на те вказує позивач.

Отже, позивачем ані до перевірки, ані до суду не надано документів, що свідчили б на користь реальності здійснення господарських операцій з поставки товару та правомірності формування податкового кредиту та отримання відємного значення з податку на додану вартість за перевіряє мий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. У звязку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2014 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі №0870/4463/12 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко