Справа № 810/451/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року (10:37) м. Київ 810/451/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність від 03.02.2015 № б/н;

відповідача - Кальковець В.Л., довіреність від 19.01.2015 №717/10/10-02-10

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.01.2014 року №/28/1.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, щодо заниження позивачем сум податку на додану вартість по операції з придбання транспортного засобу. Так, позивач стверджує, що сума ПДВ, сплачена позивачем в результаті здійснення вказаної операції правомірно віднесена до складу податкового кредиту вересня 2014 р., оскільки позивач є власником вищезазначеного транспортного засобу, використовує його у підприємницькій діяльності, в оподатковуваних операціях.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, відображених в письмових запереченнях, зазначаючи при цьому про відсутність у фізичної особи-підприємця права бути власником нерухомого або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований платником ПДВ, може здійснюватися ним виключно як фізичною особою, а тому право на податковий кредит за операцією з придбання, спорудження, будівництва зазначеного майна не виникає.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області в якості фізичної особи-підприємця 20.05.1997 року, номер запису про державну реєстрацію 2 1 010549, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №315590, а також Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.03.2015.

Позивач здійснює господарську діяльність за загальними правилами оподаткування, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №6748095 від 30.09.1997 (а.с. 120).

Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Київській області в період з 03.12.2014 по 09.12.2014 проведено позапланову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності задекларованого від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість за вересень 2014 року та суми податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт від 16.12.2014 №3732/17-3//19 (а.с. 11-21).

В ході проведення перевірки податковою інспекцією зроблений висновок про порушення позивачем п. 198.4 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 завищено податковий кредит за вересень 2014 р. в сумі 229986 грн., що, як наслідок, призвело до завищення суми від'ємного значення по податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року в розмірі 229986 грн.

З акта перевірки від 16.12.2014 №3732/17-3//19 вбачається, що в основу вказаного висновку податковою інспекцією покладено твердження про неможливість віднесення фізичною особою-підприємцем сум податку, сплаченого в результаті здійснення у податковому періоді операції з придбання транспортного засобу, оскільки фізична особа-підприємець не може бути власником такого майна.

На вказаний акт перевірки позивачем були подані заперечення, які залишені податковою інспекцією без задоволення.

14.01.2015 року Білоцерківською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області було винесено податкове повідомлення-рішення за № /28/1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 229986 грн. за вересень 2014 р. (а.с. 22).

Правомірність прийняття відповідачем зазначеного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у цій справі.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача з наступних підстав.

28 травня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та фірмою Scania CV AB, S-151 87 Sodertalje, Sweden (продавець) укладено контракт купівлі-продажу UA 11-2014-0093 (далі - Контракт), згідно умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар згідно з даним контрактом та на умовах, що обумовлені нижче (а.с. 23-24).

Відповідно до п. 1 Контракту товаром є сідельний тягач марки Scania G400 LA4X2MNA, код УКТЗЕД 8701 20 10 00, вартість за одиницю товару складає 68400 євро.

Продавцем було виставлено інвойс № від 08.09.2014 на суму 68400,00 євро (а.с. 34), який сплачено позивачем в повному обсязі, частинами:

- 05.06.2014 року сплачено суму в розмірі 13680,00 євро згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 58 від 05.06.2014 року (а.с. 37);

- 29.07.2014 року сплачено суму в розмірі 42000,00 євро згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 66 від 29.07.2014 року (а.с. 36);

- 11.08.2014 року сплачено суму в розмірі 12720,00 євро згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 68 від 11.08.2014 року (а.с. 35).

Вказані платежі підтверджуються також відмітками банку на контракті купівлі-продажу UA 11-2014-0093 від 28.05.2014.

На виконання вимог контракту 16.09.2014 року позивачу було поставлено товар - сідельний тягач марки Scania G400 LA4X2MNA вартістю 1149929,64 грн., в тому числі ПДВ 229985,93 грн., що підтверджується міжнародною вантажно-митною декларацією №125130006/2014/584905 від 16.09.2014, згідно якої покупцем товару зазначено ФОП ОСОБА_1 (а.с. 33).

Плата за митне оформлення підтверджуються платіжним дорученням №679 від 10.09.2014 та 683 від 15.09.2014 (а.с. 76).

Сума сплаченого ПДВ у загальному розмірі 229985,93 грн. за вказаною митною декларацією була включена позивачем до складу податкового кредиту вересня 2014 року, про що свідчить реєстр виданих та отриманих податкових накладних за вказаний звітний період (а.с. 52).

Як свідчить наявне в матеріалах справи Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, 17.09.2014 року транспортний засіб Scania, модель G400 LA4X2MNA, номер шасі НОМЕР_4, власником якого зазначено ОСОБА_1, поставлено на облік в органах ДАІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 117).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 відповідно до Наказа № 3В від 30.09.2014 сідельний тягач НОМЕР_1 прийнято в експлуатацію та закріплено за водієм ОСОБА_4

З акта приймання-передачі основних засобів від 30.09.2014, інвентарної картки обліку основних засобів від 15.10.2014 вбачається, що вищенаведений транспортний засіб було прийнято на баланс фізичної особи-підприємця (а.с. 56-58).

На підтвердження подальшого використання транспортного засобу у власній господарській діяльності позивачем, серед іншого, надано:

1. Акт надання послуг №234 від 19.09.2014, згідно якого ФОП ОСОБА_1 надав контрагенту - ТОВ «УКРАВТОЗАПЧАСТИНИ» послуги автоперевезення на автомобілі Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується також товарно-транспортною накладною №7063 від 18.09.2014;

2. Акт виконаних робіт від 26.09.2014, складений між ФОП ОСОБА_1 та "JackobDietriche.K.", згідно якого позивачем було надано послуги вантажного перевезення автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1, що також підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №082842 від 22.09.2014;

3. Акт надання послуг №283 від 06.11.2014, згідно якого ФОП ОСОБА_1 надав послуги автоперевезення автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1 ТОВ «ПАН ЛОГІСТІК», що підтверджується також товарно-транспортними накладними №ТТН-S7063 від 04.11.2014 та №ТТН-S120730 від 04.11.2014;

4. Акт надання послуг №315 від 09.12.2014, згідно якого ФОП ОСОБА_1 було надано послуги автоперевезення автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1 ТОВ «ФМ ЛОЖІСТІК», що підтверджується також товарно-транспортною накладною №04231114 від 09.12.2014;

5. Товарно-транспортна накладна №PTF1БМК-10341 від 28.10.2014, згідно якої автомобіль НОМЕР_1 використовувався у перевезенні продукції для ТОВ «БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ КОМБІНАТ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України термін «особа» для цілей розділу V Кодексу, зокрема, вживається в такому значенні: фізична особа (громадянин України, іноземець та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, що належить згідно із законодавством до підприємницької (крім фізичних осіб, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва відповідно до законодавства), та/або ввозить товари на митну територію України.

Позивач у даному випадку є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником податку на додану вартість у розумінні статей 14 та 180 Податкового кодексу України, зареєстрований у встановленому порядку платником податку на додану вартість, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчислення і сплати податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит в результаті здійснення господарської операції з фірмою Scania CV AB, S-151 87 був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства.

Як вже було зазначено, податкова інспекція стверджує про неможливість віднесення фізичною особою-підприємцем сум податку, сплаченого в результаті здійснення у податковому періоді операції з придбання транспортного засобу, оскільки фізична особа-підприємець не може бути власником такого майна.

Відповідно до частини 1 статті 325 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV суб'єктами права приватної власності є юридичні та фізичні особи.

Статтею 51 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України від фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Частиною 2 статті 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV встановлено, що громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ними не передбачено відокремлення майна, яке використовується фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, від усього належного такій фізичній особі майна.

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспорті засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, чинним законодавством не передбачено проведення реєстрації органами ДАІ транспортного засобу за фізичною особою-підприємцем, а лише за фізичними та юридичними особами. Отже, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу органи ДАІ зазначають лише прізвище, ім'я та по батькові власника.

При цьому суд звертає увагу, що у графі "S.1" свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 342178 зазначені особливі відмітки, а саме "фізична особа-підприємець, ВМД №584905 від 16.09.2014", що вказує на правовий статус власника транспортного засобу (а.с. 117).

Таким чином, оскільки позивач є власником транспортного засобу та використовує його у власній господарській діяльності, він має право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплаченого при його придбанні.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 26.04.2012 у справі №К-57423/09-С (номер рішення згідно Єдиного державного реєстру судових рішень № 23812829) та від 05.11.2012 у справі №К-21422/10 (номер рішення згідно Єдиного державного реєстру судових рішень № 27693969).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем податку на додану вартість, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань суд вважає протиправним.

Посилання відповідачем в акті перевірки на листи ДПС України від 07.10.2011 №2634/7/15-3417/06 "Щодо податкового кредиту з ПДВ при придбанні фізичною особою основних засобів у нерезидента" та Міндоходів України від 24.06.2014 № 4130/Д/99-99-1702-02-15 "Щодо формування податкового кредиту фізичними особами-суб'єктами господарювання, зареєстрованими платниками ПДВ", відповідно до яких майно (основні доходи), яке перебуває у приватній власності фізичної особи, не є основними фондами суб'єкта господарювання-фізичної особи, суд не приймає до уваги, оскільки таких положень не містить Податковий кодекс України, а листи ДПС України та Міндоходів України мають роз'яснювальний характер та не можуть по своїй правовій суті встановлювати нові норми права.

З урахуванням цього, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Під час звернення до суду з цим позовом позивачем було сплачено 459,98 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 22.01.2015 (а.с. 2).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 459,98 грн. підлягають стягненню на його користь відповідно до положень статті 94 КАС України з Державного бюджету.

В судовому засіданні 05.03.2015 були проголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 10.03.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 14.01.2015 №/28/1.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) 459,98 грн. (чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 98 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.