Справа № 813/709/15
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року № 813/709/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ланкевича А.З.,

секретаря судового засідання Фуртака А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі до Публічного акціонерного товариства «Електро» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на підставі п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в сумі 15013,96 грн. за період жовтень 2014 року - січень 2015 року.

Посилається на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19 грудня 2003 року, витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно з ч.2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону, підлягають відшкодуванню платником страхових внесків у повному обсязі. Позивач пояснив, що відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату пільгових пенсій, призначених працівникам Тернопільського ТУ ПАТ «Електро», загальну сума заборгованості за період з 01.10.2014 року по 25.01.2015 року становить 15013,96 грн. Оскільки відокремлений підрозділ ПАТ «Електро» самостійно не відшкодував понесених витрат на виплату пільгових пенсій, управління ПФУ звернулося з даним позовом до суду.

Представник відповідача подав клопотання, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги управління ПФУ в м. Тернополі на суму 15013,96 грн., а виникнення заборгованості пояснив скрутним матеріальним становищем підприємства.

Дослідивши документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: 1) суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; 2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 цього Закону для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими i важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць (далі - список № 2).

Відповідно до п.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663 (надалі-Інструкція).

Відповідно до п.6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «Електро» зареєстроване як юридична особа. Одним із відокремлених підрозділів цієї юридичної особи є Тернопільське територіальне управління ПАТ «Електро», яке не має статусу юридичної особи, але в силу наведених вище положень Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є платником страхових внесків.

За період роботи на Тернопільському територіальному управлінні ПАТ «Електро» право на пільгову пенсію на підставі п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набули: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 На підтвердження факту призначення пенсій за списком №2 зазначеним вище особам позивач надав протоколи управління ПФУ , копії яких долучено до справи.

Відповідно до вищезазначених норм законодавства позивач протягом 2014 та у 2015 році направив на адресу Тернопільського територіального управління ПАТ «Електро» розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до цих розрахунків за період жовтень 2014 року - січень 2015 року структурний підрозділ ПАТ «Електро» заборгував управлінню ПФУ витрати на виплату і доставку пільгових пенсій на загальну суму 15013,96 грн. На підтвердження факту виплати пенсій названим вище особам позивач надав довідки про суми щомісячних виплат за вказаний вище період.

Оскільки Тернопільське територіальне управління ПАТ «Електро» не відшкодувало управлінню ПФУ понесених ним витрат, останнє звернулося до ПАТ «Електро» з позовом про стягнення заборгованості в сумі 15013,96 грн., яка станом на дату розгляду справи залишається непогашеною. Судом враховується також і те, що відповідач визнав наявність у нього заборгованості за вказану суму і не заперечив по суті позовних вимог.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Електро» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Ковельська, 109А; ) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень 2014 року - січень 2015 року в сумі 15013 (п'ятнадцять тисяч тринадцять) гривень 96 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.