Справа № 804/11792/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ілюмінат» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілюмінат» з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області;

- зобов’язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілюмінат» з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілюмінат».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що податкова декларація позивачем складена з порушенням вимог, встановлених статтею 48 Податкового кодексу України, а саме: позивачем невірно було зазначено назву контролюючого органу, до якого подавалась декларація. Так, замість вірного – «ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області», було зазначено «ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів». Підприємству було запропоновано переоформити декларацію, проте нової декларації позивач не подав.

Сторони в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.07.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ілюмінат» подало відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатком № 5.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року позивачем заповнена та подана до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська із дотриманням вимог чинного законодавства, відповідно до встановленої форми, та містить усі обов'язкові реквізити, наявність яких передбачена статтею 48 Податкового кодексу України. Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд виходив з того, що відображення показників податкової звітності в електронній базі даних належить до внутрішньої компетенції податкового органу та є логічним наслідком подання податкової декларації, що свідчить про передчасність таких позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, 46.1. Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Стаття 48 Податкового кодексу України визначає вимоги до складання податкової декларації.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Отже, із системного аналізу зазначених норм вбачається, що обов'язок платника податків щодо подання податкової декларації за звітний період кореспондується з обов'язком податкового органу щодо прийняття такої декларації. І лише, у разі наявності зауважень щодо її оформлення, ДПІ зобов'язано надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Судом встановлено, що декларація з ПДВ за червень 2014 року з додатком 5, екземпляр якої здано відповідачу, містить всі необхідні реквізити передбачені п.48.3 ст. 48 ПК України.

Виходячи із заперечень на позов та доводів апеляційної скарги, відповідач наполягає на тому, що ТОВ «Ілюмінат» порушено ст. 48 Податкового кодексу України, а саме невірно було зазначено назву контролюючого органу, до якого подавалась декларація. Так, замість вірного – «ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області», було зазначено «ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів».

Проте, суд першої інстанції вірно зазначив, що зазначення позивачем найменування контролюючого органу як «ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів» є достатнім та належним для повної ідентифікації контролюючого органу, до якого подається податкова декларація з ПДВ за червень 2014 року. Більш того, позивачем зазначено код контролюючого органу « 467», який відповідає коду ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Крім того, чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу «не визнана як податкова звітність», оскільки у відповідності до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська під час вирішення питання про прийняття податкової декларації діяла не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених Податковим кодексом України, і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

За таких обставин, враховуючи, що рішення суду в частині відмовлених позовних вимог оскаржено не було, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи, встановлено вірний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання податкової декларації такою, що подана в день її фактичного надходження, що свідчить про те, що судом ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов