Справа № 461/11326/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р. Справа № 876/1408/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

представника позивача Бобикайла Н.І.

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2014 р. у справі №461/11326/13-а про залишення без розгляду адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про зобов'язання до вчинення дій,

встановив:

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» звернулося до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якій просив зобов'язати виконавчий комітет Львівської міської ради передати на виконання зобов'язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» квартиру, загальною площею 93,7 кв. м.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2014 р. позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що надання житла виконавчим комітетом Львівської міської ради будь-яким строком не обмежено, а тому позивач не пропустив строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача та третя особа підтримали вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Матеріалам справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» брало участь у спорудженні житла в м. Львові за рахунок пайової участі, внаслідок чого в позивача виникло право на розподіл житлової площі 145 кв.м. для заселення своїми працівниками. Однак Львівська міська рада свої зобов'язання щодо передачі житла позивачу виконала лише частково, коли на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.07.2009 року №519 було видано ордер черговику ТзОВ «Техмонтажналадка» ОСОБА_3 на сім'ю в складі дружини та трьох дітей. Після виготовлення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» технічного паспорта на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, з'ясувалося, що площа квартири є меншою, ніж передбачено зазначеним вище рішенням від 17.07.2009 року. В подальшому свої зобов'язання перед позивачем Львівська міська рада не виконала, що підтверджується листами Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 21.03.2013 року та 07.06.2013 року.

Суд першої інстанції залишив без розгляду позовну заяву з тих підстав, що позивач пропустив передбачений ст. 99 КАС України строк звернення до суду, а також не навів підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду 20.09.2013 року, хоча про порушення свого права, яке полягає в недоотриманні житлової площі в рахунок виконання Львівською міською радою своїх зобов'язань з передачі житла, дізнався ще в 2010 році при видачі ордеру на передану квартиру та виготовленні технічного паспорта, чим пропустив 6-місячний строк на оскарження рішення. Позивач також не навів підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

До того ж, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Отже, дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Щодо аргументів позивача про те, що надання житла виконавчим комітетом Львівської міської ради не обмежено будь-яким строком, не заслуговують на увагу, оскільки строк виконання зобов'язань та строк звернення до суду не є тотожними.

Згідно зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відтак, рішення суду першої інстанції постановлено з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з дотриманням норм процесуального права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмонтажналадка» залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2014 р. у справі №461/11326/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складений 05.03.2015 року.