Справа № П/811/4278/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року справа №П/811/4278/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача Валявської О.О.

та відповідача Гладунюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Креатив» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 березня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 5210337 грн. та накладено штрафну санкцію - 2605169 грн. та зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2410340 грн.

Представник позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджувала, що від укладення договорів поставки з ТОВ «Парліс» (далі - Товариство 2), ТОВ «Алькормет» (далі - Товариство 3) та ТОВ «Сюррей» (далі - Товариство 4) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На її думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданим правочинами.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4, не спрямовувались на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти перевірок згаданих контрагентів.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 10, 15, 22, 25, 29 жовтня 2013 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договори поставки товару.

Упродовж згаданого періоду Товариство 2 поставило Товариству товар (олію соняшникову нерафіновану) на загальну суму 12942045 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 2157007,49 грн.).

На підтвердження реальності господарських операцій Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові та видаткові накладні від 14-17, 21, 23-28, 30-31 жовтня 2013 року (Том 1 а.с.198, 207-208, 210, 214, 220-221, 223-224, 226, 232-233, 235, 237, 239, 241, 243, 245, 247, 249, Том 2 а.с.5-6, 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 37, 39-40, 42-43, 45-46, 48-49, 51-52, 54).

Перевезення товару здійснювалось ТОВ «Сервіс Ком» (далі - Товариство 5) відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.199-206, 209, 215-219, 222, 225, 234, 236, 238, 240, 242, 244, 248, 250 Том 2 а.с.7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53).

Товариство розрахувалось з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.211-212, 227-228, 231, Том 2 а.с.1, 4, 55-56).

28 жовтня, 04, 11 та 19 листопада 2013 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договори поставки товару.

Упродовж листопада 2013 року Товариство 3 поставило Товариству товар (олію соняшникову нерафіновану) на загальну суму 8073277,80 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 1345546 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові та видаткові накладні від 29-30 жовтня, 02-06, 09, 12-13, 15-16, 18, 20, 23-28 листопада 2013 року (Том 1 а.с.103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 130, 132, 134, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 170-171, 173, 175, 177, 179, 181, 183, 185, 187-194).

Перевезення товару здійснювалось Товариством 5 відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.104, 106, 108, 11, 112, 114, 116, 125, 127, 129, 131, 133, 135, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166,168,174,176, 178, 180, 182, 184, 186).

Товариство розрахувалось з Товариством 3 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.117, 119, 123, 136, 138, 169, 195-196).

25 та 28 листопада 2013 року Товариство (покупець) та Товариство 4 (постачальник) уклали договори поставки товару.

Упродовж листопада 2013 року Товариство 4 поставило Товариству товар (олію соняшникову нерафіновану) на загальну суму 10246704 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 1707784 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові та видаткові накладні від 26-30 листопада 2013 року (Том 2 а.с.59-60, 62, 64, 66, 68, 72-73, 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 94).

Перевезення товару здійснювалось Товариством 5 відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 2 а.с.63, 65, 67, 69, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92).

Товариство розрахувалось з Товариством 4 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.58, 71, 93).

Товариство 2, Товариство 3 та Товариство 4 надало Товариству сертифікати відповідності товару (Том 3 а.с.35-52).

Товар зберігався на маслосховищі, яке входить до майнового комплексу, котрий позивач орендував у ПП «Еллади» (Том 2 а.с. 103-125).

Придбану олію соняшникову у Товариства 2, Товариства 3 та Товариства 4 позивач використав у виробництві заміннику жиру молочного та в подальшому реалізував іншим контрагентам (Том 2 а.с.126-145).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 27 лютого по 03 березня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4 за листопад 2013 року (Том 2 а.с.191-226).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4, є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти перевірок згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 24 березня 2014 року, якими позивачу збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 5210337 грн. та накладено штрафну санкцію - 2605169 грн. та зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2410340 грн. (Том 1 а.с.82-83).

13 лютого 2014 року ДПІ у м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області проведено документальну позапланову перевірку діяльності Товариства 2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Мєрєнга» за вересень-грудень 2013 року (Том 3 а.с.17-31).

Акт перевірки містить висновок, що відомості подані Товариством 2 в податкових деклараціях не відповідають дійсності за вересень-грудень 2013 року щодо придбання товарів (робіт, послуг).

30 січня 2014 року ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 3 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків (Том 3 а.с.14-16).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 3.

03 лютого 2014 року ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 4 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків (Том 3 а.с.11-13).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 4.

За результатом проведення перевірок діяльності Товариства 2, Товариства 3 та Товариства 4 керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4 податкові інспекції не прийняли жодних рішеннь та не звернулись до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодились з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які укладенні з Товариством.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства 2, Товариства 3 та Товариства 4 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірок діяльності Товариства 2, Товариства 3 та Товариства 4, як незаперечні докази недійсності їх правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагентів, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4.

Водночас, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (договори, податкові, видаткові накладні, докази транспортування та платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість кошти за договорами, укладеними з Товариством 2, Товариством 3 та Товариством 4, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 24 березня 2014 року, яким приватному акціонерному товариству «Креатив» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 5210337 грн. та накладено штрафну санкцію - 2605169 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 24 березня 2014 року, яким приватному акціонерному товариству «Креатив» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2410340 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Креатив» судові витрати в сумі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей