Справа № 2а-0770/3265/12
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 876/6106/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 07.11.2012 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив встановити наявність повноважень щодо контролю за дотриманням вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру (проведення дозвільних процедур), які не передбачені Законом України від 19.05.2011р. №3392-VI «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності»; визнати бездіяльність щодо невжиття заходів за скаргою від 02.08.2012 року щодо порушення законодавства про дозвільну систему у сфері господарської діяльності протиправною; зобов'язати вжити заходів за скаргою від 02.08.2012р. щодо порушення законодавства про дозвільну систему у сфері господарської діяльності; зобов'язати відзвітуватися Закарпатському окружному адміністративному суду про виконання рішення суду.

В позовній заяві зазначає, що у зв'язку з порушенням посадовими особами Ужгородської міської ради законодавства про дозвільну систему щодо вчасного розгляду звернень на видачу документів дозвільного характеру позивачем 02.08.2012р. направлено відповідачу скаргу щодо порушення законодавства про дозвільну систему у сфері господарської діяльності. 17.10.2012р. позивач отримав відповідь, в якій його поінформовано, що його лист надіслано за належністю до Закарпатської обласної державної адміністрації, де Головним управлінням Держкомзему України у Закарпатській області розглянуто запит та повідомлено заявника. Вказаними діями, на думку позивача, Держпідприємництво України порушило законодавство України про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, про звернення громадян, а відповідь, яка надана на скаргу від 02.08.2012р. вважає необґрунтованою.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити з підстав порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що на момент звернення його зі скаргою - 02.08.2012 року спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності є саме Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва ( надалі Держпідприємництво) ( Положення про Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, затвердженого Указом Президента України від 30.03.2012р. №237/2012). Зазначений Указ Президента України набув чинності 04.04.2012р., то посилання суду першої інстанції на скасування попередніх нормативних актів до звернення позивача не стосуються.

Суд першої інстанції дійшов також помилкових висновків, що дозвіл на укладення короткострокового договору земельного сервітуту, згідно Закону «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», не віднесено до документів дозвільного характеру, а тому Держпідприємництво не наділене повноваженнями для проведення перевірки дій Ужгородської міської ради.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, помилковим є висновок суду першої інстанції що Держпідприємництво не зобов'язано перевіряти видачу документів, які не передбачені Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», такий висновки суперечать основному принципу державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності, а саме: відповідальність посадових осіб дозвільних органів, державних адміністраторів та суб'єктів господарювання за порушення вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру.

Згідно п.1.3. а) чинного наказу «Про затвердження Порядку здійснення контролю за додержанням вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру» від 15.05.2006 № 45. який виданий на реалізацію вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено проведення позапланових перевірок додержання адміністраторами та дозвільними органами (у тому числі через дозвільні центри) вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру на підставі надходження до нього в письмовій формі заяви (повідомлення) про порушення вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру від суб'єктів господарювання та громадян.

Окрім того, Законом України від 21.04.2011р. №3226 Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» доповнено статтею 9-1, якою передбачено підстави, форми та порядок проведення перевірок спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань дозвільної системи.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2012р. позивач звернувся до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою про внесення змін у його рішення №3 від 18.01.2012р. для влаштування окремого входу в магазин.

12.03.2012р. він же подав до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради заяву про надання йому дозволу на укладення короткострокового договору земельного сервітуту під майбутнім входом у магазин, проте йому було відмовлено у наданні такого дозволу.

20.08.2012р. ОСОБА_1 надіслав до відповідача скаргу на дії посадових осіб Ужгородської міської ради, у зв'язку з порушенням ними строків видачі документів дозвільного характеру та безпідставної відмови у видачі документа дозвільного характеру та зазначення передбачених законом підстав для такої відмови.

17.10.2012р. відповідач поінформував ОСОБА_1 що його лист від 20.08.202р. було надіслано за належністю до Закарпатської обласної державної адміністрації для розгляду питання, наведеного у зверненні. Листом від 20.09.2012р. Закарпатською обласною державною адміністрацією було повідомлено, що Головним управлінням Держкомзему України в Закарпатській області в межах компетенції розглянуто запит і надано відповідь заявнику у разі незгоди з рішенням Ужгородської міської ради № 598 від 20.07.2012 року звертатися до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, з чим погоджується апеляційна інстанція, що відповідач під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 02.08.2012р. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи видно, що 18.01.2012 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради було прийнято рішення №3, яким надано вихідні дані на реконструкцію нежитлового приміщення АДРЕСА_1 під магазин.( а.с.15)

02.02.2012 р. позивач звернувся до виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою про внесення змін у його рішення №3 від 18.01.2012р., надавши вихідні дані для влаштування окремого входу.( а.с.15)

12.03.2012р. позивач звернувся до виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою про надання йому дозволу на укладення короткострокового договору земельного сервітуту під майбутнім входом у магазин.( а.с.16)

20.07.2012р. рішенням Ужгородської міської ради №598 «Про надання дозволів на укладення короткострокових договорів сервітутного користування земельними ділянками» ОСОБА_1, відмовлено у наданні дозволу на укладання короткострокового договору сервітутного користування земельною ділянкою.( копія рішення до матеріалів справи не долучена), про що повідомлено заявника листом №111/02-02 від 27.07.2012 року.

Будучи незгідним з вказаним рішенням, позивач 20.08.2012р. надіслав до Держпіприємництва скаргу на дії посадових осіб Ужгородської міської ради, у зв'язку з порушенням ними строків видачі документів дозвільного характеру та безпідставної відмови у видачі документа дозвільного характеру та зазначення передбачених законом підстав для такої відмови.

21.08.2012 року листом Держпідприємництва України № 2661/0/20 вказану скаргу було надіслано за належністю до Закарпатської ОДА і вжити заходів реагування з наступним повідомленням про виконання.

20.09.2012 року остання листом № 4987/06-11 повідомила, що Головним управлінням Держкомзему України в Закарпатській області розглянуто скаргу позивача та роз»яснено право звернення до суду з питанням оскарження рішення Ужгородської міської ради №598 від 20.07.2012 року про відмову у наданні дозволу на укладення короткострокового договору сервітутного користування земельнною ділянкою.( а.с.9, 10)

17.10.2012р. відповідач поінформував ОСОБА_1 що його лист від 20.08.202р. було надіслано за належністю до Закарпатської обласної державної адміністрації для розгляду питання, наведеного у зверненні. Листом від 20.09.2012р. Закарпатською обласною державною адміністрацією було повідомлено, Головним управлінням Держкомзему України в Закарпатській області в межах компетенції розглянути запит і надано відповідь заявнику.

Отже, позивачу було відмовлено у наданні сервітутного користування земельною ділянкою колегіальним органом - рішенням Ужгородської міської ради №598 від 20.07.2012 року.

Статтею 9-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що Держпідприємництво здійснює державний контроль за додержанням державними адміністраторами, дозвільними органами (їх посадовими особами) вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру ( z1651-13 ), встановленого порядку їх видачі (у тому числі через дозвільні центри), за створенням та забезпеченням функціонування дозвільних центрів міськими радами міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення (їх виконавчими органами), районними і районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями здійснюється уповноваженим органом шляхом проведення планових та позапланових перевірок у встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку, порядку.

Відповідно до ст. 10. Цього ж Закону керівники дозвільних органів, посадові особи цих органів, які відповідно до законодавства мають повноваження приймати рішення з питань видачі документів дозвільного характеру, міські голови міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення, голови районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, Київської та Севастопольської

міських державних адміністрацій, що забезпечують організаційне та матеріально-технічне забезпечення дозвільних центрів та державного адміністратора, державні адміністратори несуть відповідальність за порушення вимог законодавства про дозвільну систему у сфері господарської діяльності у порядку, встановленому законом.

Дії або бездіяльність посадових осіб дозвільних органів та державних адміністраторів можуть бути оскаржені до суду в порядку,встановленому законом.

Згідно ст.160-10 КпАП України передбачено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення дозвільним органом або адміністратором суб'єкта господарювання про прийняття рішення про відмову у видачі такого документа у строк, встановлений законом,

- тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення строків прийняття дозвільним органом рішення про видачу документа дозвільного характеру, неповідомлення адміністратором суб'єкта господарювання про одержання від дозвільних органів відповідних документів у строк, встановлений законом,

- тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені посадовою особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення,

- тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Безпідставна відмова дозвільним органом суб'єкту господарювання у видачі документа дозвільного характеру

- тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи зі змісту вказаних нормативних актів, то відповідальність, в тому числі, адміністративну за порушення законодавства при видачі дозвільних документів несуть посадові особи дозвільних органів і Держпідприємництво здійснює державний контроль за додержанням саме ними ( державними адміністраторами, посадовими особами дозвільних органів) вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру.

Хоча наказ Держпідприємництва «Про затвердження Порядку здійснення контролю за додержанням вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру» від 15.05.2006 № 45. який виданий на реалізацію вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» втратив чинність, колегія суддів погоджується з апелянтом, що Держпідприємництво вправі проводити позапланові перевірки на письмову заяву суб»єкта господарювання.

Оскільки позивачу було відмовлено у наданні сервітутного користування земельною ділянкою не посадовою особою, а колегіальним органом - рішенням Ужгородської міської ради №598 від 20.07.2012 року, то, на думку апеляційної інстанції, не було потреби у проведенні перевірки і відповідач вірно скерував скаргу позивача за приналежністю, внаслідок чого останньому роз»яснено право оскарження рішення органу самоврядування до суду.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення органу самоврядування при невідповідності їх закону скасовується судом, незалежно від того чи проведена, в даному випадку, перевірка чи ні.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що вказане рішення -про відмову у наданні сервітутного користування земельною ділянкою не є дозвільним документом у розумінні ст. ч.1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Так, вказаною нормою визначено, що документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Для здійснення торгівельної діяльності у магазині, що розміщений у жилому будинку, для пробиття вхідних дверей не є необхідним надання земельної ділянки.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі №2а-3265/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук