Справа № 813/9191/13-а
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 876/3000/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - Інспекція, відповідач) про визнання протиправним та скасування припису № 64/07-з від 10.07.2013 року.

Судом першої інстанції залучено до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1, подавшу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову - про задоволення позову. Обгрунтовуючи свою незгоду із судовим рішенням, позивач зазначив, що припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області є незаконним, оскільки відповідач вийшов за межі своїх повноважень, встановлених ст.ст. 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови КМУ від 23.05.2011 р. № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю». Вирішення питання про знесення будівництва відноситься до виключної компетенції суду. Також апелянт вказав, що припис винесений на ОСОБА_1, в той час як будівництво за довіреністю здійснював ОСОБА_10. Крім того, на думку апелянта, суд першої інтснації безпідставно не взяв до уваги нотаріально засвідчену згоду сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за заявами яких було здійснено позапланову перевірку, на будівництво житлового будинку на відстані не менше 1 метра від господарської будівлі по АДРЕСА_1.

Представник апелянта ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Судом було здійснено заміну відповідача на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України у зв'язку з реорганізацією відповідно до статті 55 КАС України.

Представник відповідача ОСОБА_12 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та вказав, що припис Інспекції ДАБК у Львівській області про демонтаж фундаменту будинку є законним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та зазначили, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_13 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що жодних заперечень щодо будівництва будинку з боку його довірительки немає.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2013 року посадовими особами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області у відповідності до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року №553, на підставі заяв гр. ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_2 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №64/07-з від 10.07.2013 р.

Згідно цього акту перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 розпочав будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Підлісна, 23 на підставі повідомлення про початок будівельних робіт за № 40, в якому зазначено ФОП ОСОБА_16 як виконавця з виготовлення проектної документації та відповідальну особу за здійснення авторського нагляду. В подальшому, під час перевірки було встановлено, що він не виготовляв проектної документації та не укладав угод для здійснення авторського нагляду, що підтверджується письмовим поясненням від 10.07.2013 р. (а.с. 50).

Таким чином, посадові особи Інспекції дійшли висновку про те, що позивачем у повідомленні про початок будівельних робіт за № 40 були внесенні недостовірні відомості, у зв'язку з чим позивач порушив вимоги постанови КМУ №4 66 від 13.04.2013 р. «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

Також встановлено, що позивачем влаштовано фундамент на відстані 1,3 м від господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1, чим порушив вимоги ст. 7, ч. 1 ст. 9, абз. 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та додатку 3.1 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92».

На підставі акта перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення №64/07-з від 10.07.2013 р.

На підставі встановлених порушень Інспекцією винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 64/07-з від 10.07.2013 р., яким зобов'язано позивача у 60-денний термін знести об'єкт самочинного будівництва - фундамент індивідуального нового будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний припис винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, при цьому, наявність порушення позивачем Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлена відповідачем та підтверджена в ході судового розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають, зокрема, право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 38 цього Закону у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Абзацом другим частини першої вказаної статті передбачено, що у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Наведені норми дають підстави вважати, що орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону, уповноважений та зобов'язаний видати припис про усунення порушень, в тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта.

Вказаний припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 38 Закону у зв'язку з його невиконанням.

В свою чергу, суд першої інстанції, зважаючи на вказані норми та вирішуючи спір по суті, обґрунтовано посилався на наявність істотних порушень будівельних норм у зв'язку із самочинним будівництвом позивача.

Ці обставини не заперечуються і самим апелянтом.

Доводи апелянта щодо погодження сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будівництва будинку з недотриманням пожежної відстані, встановленої вимогами додатку 31 ДБН 360-90 «Містобудування. Планвання і забудова міських і сільських поселень», колегія суддів відхиляє, оскільки позапланова перевірка була призначена саме за заявами цих осіб і лише після винесення припису - 24 липня 2013 року була дана згода, тобто на момент перевірки і прийняття рішення така була відсутня (а.с. 110).

Відповідно цей доказ не може враховуватися при вирішенні питання саме щодо законності оскаржуваного припису суб'єкта владних повноважень .

Згідно із ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, цим Законом визначено коло осіб, які віднесені до суб'єктів містобудівної діяльності, щодо яких складаються приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно повідомлення про початок будівельних робіт №40 від 20 лютого 2013 року, засвідчена копія якої приєднана до матеріалів справи, будівництво здійснює ОСОБА_1.

Таким чином, винесення припису із зобов'язанням усунути порушення саме на ім'я позивача відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі зазначеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та на підставі чинного законодавства. Отже підстав для скасування припису немає.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року по справі № 813/9191/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 17 березня 2014 року