Справа № 357/836/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/836/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко А.М.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на прийняту в порядку скороченого провадження постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області (далі - Відповідач, Управління) про: визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо нездійснення Позивачу нарахування та виплати з 01.01.2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнання протиправною відмови Управління у здійсненні ОСОБА_2 вищезазначених виплат; зобов'язання Відповідача провести з 01.01.2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39, 51 вищезазначеного Закону; зобов'язання Відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений строк.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач правомірно виплачував ОСОБА_2 пенсію у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, оскільки положеннями законів України про державний бюджет не було передбачено застосування норм ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та належить до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення від 09.04.1993 року серії НОМЕР_1

Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управлінням було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви, про що ОСОБА_2 повідомлено листом від 04.12.2014 року. Відмова вмотивована тим, що Відповідач виплачував доплату до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 та від 23.11.2011 року № 1210.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 39, 51, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій Відповідача щодо виплати доплати до пенсії та додаткової пенсії у розмірі, визначеному КМ України, оскільки законами України про державний бюджет не було встановлено інших розмірів вказаних виплат, ніж ті, що встановлені КМ України.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ст. 51 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», до останнього були внесені зміни Законом від 31.07.2014 № 1622-VII (який набрав чинності 03.08.2014 року) та доповнено Прикінцеві положення пунктом 6-7,згідно якого приписи ст. ст. 39, 51 Закону у 2014 році застосовуються у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року чинним законодавством не передбачено виплати пенсій, визначених ст. ст. 39, 51 Закону, у розмірі, встановленому КМ України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 року у справі № К/800/48769/14.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність виплати Позивачу доплати до пенсії та додаткової пенсії у розмірах, визначених КМ України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено раніше, Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок та виплату доплати до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 39, 51 Закону у листопаді 2014 року. Відтак, Позивач просив здійснити виплату пенсії не з дати звернення, а з моменту виникнення заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, враховуючи те, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набрав чинності 01.01.2014 року, ОСОБА_2 повинна була дізнатися про виплату їй пенсії у розмірах, встановлених КМ України (всупереч положень вищезазначеного Закону) у січні 2014 року з моменту отримання суми пенсії у меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством.

Однак, Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 05.12.2014 року, тобто через більш, ніж 10 місяців з дня, коли повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а тому позовні вимоги можуть бути задоволені лише в межах строку позовної давності, тобто з 05.06.2014 року по 03.08.2014 року.

Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до даних правовідносин положень підпункту «і» пункту «а» ч. 1 ст. VI Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21.05.1963 року, приписами якої встановлено тридцятирічний строк позовної давності для відшкодування шкоди, спричиненої смертю або тілесним ушкодженням, оскільки доплата до пенсії та додаткова пенсія, визначена положеннями ст. ст. 39, 51 Закону, має характер соціальної виплати, що здійснюється на постійній основі особам різних категорій, які зазнали різного роду впливу наслідків Чорнобильської катастрофи та не відноситься до сфери правового регулювання відповідної норми Конвенції.

За наведених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив рішення без додержання норм матеріального права.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_2 доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 05.06.2014 року по 02.08.2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05.06.2014 року по 02.08.2014 року включно з урахуванням виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.