Справа № 810/6014/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6014/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" до Переяслав-Хмельницьої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ» (далі - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ») звернулося до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000752201 від 28.07.2014 р., яке було прийнято за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки, про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 339982,68грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу, що правовідносини позивача з контрагентом ТОВ «Скай-Девелопмент» не мали реального характеру є необґрунтованими та безпідставними, та спростовуються первинними документами, що подані позивачем.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції прийняв до уваги висновки актів ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 07.10.2013 року № 1507/26-55-22-01 та ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 10.04.2014 року № 182/26-52-22-04/3829191 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Скай-Девелопмент», зазначивши, що вказаними актами підтверджується неможливість фактичного здійснення контрагентом господарської діяльності. Також, судом першої інстанції не прийнятті до уваги первинні документи, що були надані позивачем, як докази реальності здійснення господарської операції через їх невідповідність вимогам чинного законодавства.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 р., як таку, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч. ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Переяслав-Хмельницьою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Скай-Девелопмент» їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.01.2013 року по 23.05.2014 року, за результатами якої складено акт від 10.07.2013 року № 364/10-17-22-01/33126404.

В акті перевірки відповідачем зроблені висновки з урахуванням висновків актів перевірок ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 07.10.2013 року № 1507/26-55-22-01 та ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 10.04.2014 року № 182/26-52-22-04/3829191 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Скай-Девелопмент», зокрема в яких зазначено, що здійснення ТОВ «Скай-Девелопмент» основного виду діяльності є неможливим, оскільки на підприємстві відсутні засоби, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання, матеріали (сировина), товарні запаси та трудові ресурси, тобто, ТОВ «Скай-Девелопмент» не набув належної правоздатності, а його фінансово-господарські відносини з контрагентами є фіктивними. Внаслідок вказаного, відповідач робить висновок, що договори укладені між ТОВ «ТД УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ» та ТОВ «Скай-Девелопмент» є нікчемними та не створюють юридичних наслідків, а відповідно і кошти отримані ТОВ «ТД УКРПОЛІМЕРКОСТРУКЦІЯ» від даного контрагента протягом липня-вересня 2013 року слід вважати безповоротною фінансовою допомогою. Отже, ТОВ «ТД УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ» порушено п.п. 135.5.4 та 135.5. ст. 135 Податкового Кодексу України, у результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 271986,14 грн. за 3 квартал 2013 року.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове-повідомлення рішення форми «Р» від 28.07.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 339982,68 грн., у тому числі 271986,14 грн. - за основним платежем та 67996,54 грн. - за штрафними санкціями.

За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення позивачем до Головного управління Міндоходів у Київській області, спірне податкове-повідомлення рішення форми «Р» від 28.07.2014 року № - залишено без змін, скарга позивача без задоволення.

Отже, відповідач донарахував податкові зобов'язання виходячи з висновку про нікчемність угод та відсутність реального характеру господарських операцій.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Розділом 3 Податкового кодексу України визначено платники податку на прибуток підприємств, об'єкт оподаткування, база оподаткування, ставки податку та порядок обчислення податку на прибуток підприємств.

Статтею 135 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок визначення доходів та їх склад.

Пунктом 135.1. ст.135 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п. 135.2. ст.135 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно п. 138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2013 р. між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ» (Постачальник) та ТОВ "Скай-Девелопмент" (Покупець) укладено Генеральний договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 05/07-16 СГ, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (далі - товар) відповідно до умов цього Договору та Додаткових угод (а.с.37).

Умови договору: сторони погодили, що об'єм, асортимент (найменування, марка Товару), базис поставки, терміни і умови транспортування визначаються відповідною Додатковою угодою до Генерального договору. Постачальник зобов'язався своєчасно та в обумовлені строки проводити відвантаження товару та передачу його у власність Покупця, відповідно до умов Генерального договору та з оформленням Актів приймання-передачі Товару та інших необхідних документів. Акт приймання передачі Товару складається на основі залізничної накладної/залізничної накладної (СМГС), товарно-транспортної накладної (ТТН) та/або видаткової накладної в залежності від умов відвантаження Товару. Товар вважається поставленим з дати підписання Акту приймання-передачі товару, якщо інше не передбачене в Додатковій угоді до Договору. Якість товару, що поставляється, підтверджується паспортом, що додається до залізничної та/або товарно-транспортної накладної. Кількість поставленого Постачальником та прийнятого Покупцем в рамках кожної додаткової угоди, фіксується Актами приймання-передачі Товару. Відвантаження товару здійснюється на підставі заявки (рознарядки) Покупця на адресу Постачальника та підписаної сторонами Додаткової угоди. Покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника, якщо інше не передбачено Додатковою угодою.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем надані наступні документи: додаткові угоди (а.с.116-125), товарно-транспорті накладі (а.с.55-64), видаткові накладні (а.с.65,68-76), податкові накладні (а.с.77-95), рахунки-фактури (а.с.156-163), виписки з банківських рахунків (а.с.167-184), довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с.66). Податкові накладні зареєстровані в ЄДРПН.

Крім того, позивач на підтвердження реальності здійснення господарської операції надав додаткові докази щодо транспортування та поставки скрапленого газу, а саме поставка скрапленого газу у період 17.07.2013 року по 10.09.2013 року здійснювалась ТОВ «ІНКОМ ТРАСТ» на підставі Генерального договору купівлі продажу нафтопродуктів № 01/07-109СГ від 01.07.2013 року. Товар відвантажувався для перевезення перевізником ТОВ «ПРЕМІУМ ГАЗ» на підставі заявок ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ». Вантажовідправниками у свою чергу були ТОВ «УПК-ЄВРОПЛЮС» та СП «Полтавська газонафтова компанія». На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду відповідь ТОВ «ІНКОМ ТРАСТ» від 09.12.2014 року, договори № 170703 від 17.07.2013 року (чинний з моменту підписання до 31.12.2013 року включно) та № 240704 від 24.07.2013 року (чинний з моменту підписання до 31.12.2013 року включно) укладені між СП «Полтавська газонафтова компанія» (Продавець) та ТОВ «Інком траст» (Покупець). Предметом даних договорів є купівля продаж скрапленого газу.

Також позивачем надано договір про надання послуг зберігання № 15/08-12-9П від 15.12.2012 року (чинний до 31.12.2012 року) укладений між ТОВ «Інком Траст» та ТОВ «УПК-Євросервіс» та додаткові угоди до даного договору.

Аналізуючи надані документи, колегія суддів вважає, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентом надав суду первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності. Вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і підтверджують факт здійснення господарської операції.

Відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), згідно з яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин який порушує публічний порядок, є нікчемним.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не було доведено, що сторони, укладаючи зазначені угоди, мали умисел на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, такою, як несплату податків. За своєю суттю нікчемним правочином в податкових правовідносинах є діяння платника податків, спрямоване на ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), тобто свідоме діяння певної фізичної особи, що при укладанні правочину діяла від імені такого платника, яке має в собі ознаки кримінально переслідуваного.

Дослідивши договори між позивачем та контрагентом, колегія суддів вважає, що вони відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки сторонами за договором погоджені всі істотні умови і досягнута домовленість щодо їхнього виконання, і виконання цього договору підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, не заслуговують уваги доводи податкового органу та невірними є висновки суду першої інстанції з приводу посилання на висновки актів перевірок ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 07.10.2013 року № 1507/26-55-22-01 та ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 10.04.2014 року № 182/26-52-22-04/3829191 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Скай-Девелопмент», оскільки, зазначені акти не можуть бути належним та допустимим доказом безтоварності операцій.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням зазначених обставин, та приймаючи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентом надав суду необхідні первинні документи, а відповідач не довів правомірність прийнятого рішення. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню як протиправне та скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року, задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" до Переяслав-Хмельницьої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення, скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" до Переяслав-Хмельницьої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення Переяслав-Хмельницьої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ УКРПОЛІМЕРКОНСТРУКЦІЯ" у розмірі 339982,68грн.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: