Справа № 2а-718/10/2570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2015 р. м. Київ К/9991/32927/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м.Чернігові

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011

у справі №2а-718/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Жовтневий молот»

до Державної податкової інспекції у м.Чернігові

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011, позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Чернігові №/0 від 30.01.2010 на суму 80892,00 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Чернігові №/0 від 30.01.2010 на суму 25500,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові в повному обсязі, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Жовтневий молот» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 30.09.2009, за результатами якої складено акт № 11/23/33111304 від 18.01.2010.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення:

- п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств за 3 квартал 2008 року на сум 17000 грн.;

- пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, в результаті чого занижено податок на додану вартість за вересень 2009 року на суму 57780 грн.;

- пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, пп. «а» п. 19.2 ст. 19, пп. 20.3.20 п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму - 45,37 грн.;

- п.1, п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу, який затверджено наказом ДПА України від 29.09.2003 № 451.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.01.2010: № /0, яким визначено зобов?язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 136,11 грн., з них: 45,37 грн. - за основним платежем, 90,74 грн. - за штрафними санкціями; № /0, яким визначено зобов?язання за платежем податок на додану вартість на суму 80892 грн., з них: 57780 грн. - за основним платежем, 23112 грн. - за штрафними санкціями; № /0, яким визначено зобов?язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 25500 грн., з них 17000 грн. - за основним платежем та 8500 грн. - за штрафними санкціями.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач згідно договору від 08.08.2008 № 08/08 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» надав таку допомогу в розмірі 120000 грн.; згідно договору від 05.09.2008 № 05/09 надав безвідсоткову поворотну фінансову допомогу ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» в сумі 150000 грн.; згідно договору від 26.09.2008 № 26/09 надав безвідсоткову поворотну фінансову допомогу ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» в сумі 50000 грн.; та згідно договору від 30.09.2008 № 30/09 безвідсоткову поворотну фінансову допомогу ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» в сумі 45000 грн. Загальна сума безвідсоткової фінансової допомоги, яка була надана позивачем ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» у 3 кварталі 2008 року, згідно зазначених договорів становить 365000 грн.

За даними податкового обліку позивача йому ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» у 3 кварталі 2008 року повернуто суму наданої фінансової допомоги у розмірі 270000 грн., та у 4 кварталі 2008 року - у сумі 27000 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що господарська діяльність позивача, а також отримання від неї прибутку, безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю ВАТ Чернігівський ремонтно-механічний завод «Жовтневий молот», який є засновником позивача, а тому надання позивачем безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ВАТ Чернігівський ремонтно-механічний завод «Жовтневий молот» у зв'язку з його скрутним матеріальним становищем була націлена на отримання доходу в подальшому. Відповідно витрати, що понесені у зв'язку із наданням позивачем безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, підлягали віднесенню до складу валових витрат товариства відповідно до п. 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у зв?язку з чим податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 є неправомірним.

При цьому поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось те, що відповідно до підпункту 1.11.1 п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) фінансовий кредит - це кошти, які надаються банком - резидентом або нерезидентом, кваліфікованим як банківська установа згідно із законодавством країни перебування нерезидента, або резидентами і нерезидентами, які мають статус небанківських фінансових установ, згідно з відповідним законодавством у позику юридичній або фізичній особі на визначений термін, для цільового використання та під процент. Правила надання фінансових кредитів встановлюються Національним банком України (стосовно банківських кредитів), а також Кабінетом Міністрів України (стосовно небанківських фінансових організацій) відповідно до законодавства.

Таким чином, кошти, що надаються іншими особами, ніж такими, що кваліфіковані як банківська установа або мають статус небанківських фінансових установ, фінансовим кредитом не вважаються.

Але надання коштів у позику підприємству можливе і у разі, якщо кредитор не відноситься до вказаних вище кредитних установ, за умови дотримання сторонами (позикодавцем і позичальником) вимог глави 71 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що відповідно до цього типу договорів кошти передаються від одного суб'єкта правовідносин до іншого, а після закінчення терміну дії договору підлягають поверненню, то зазначені договори мають наслідком виникнення боргових зобов'язань, операції з якими з метою оподаткування відносяться до операцій особливого виду, а саме - операцій з борговими вимогами та зобов'язаннями, оподаткування яких регулюється пунктом 7.9 статті 7 Закону.

Підпунктом 7.9.1 пункту 7.9 статті 7 цього Закону не передбачено виключення зі складу валових доходів підприємства - позичальника коштів, залучених у позику.

Надання підприємством поворотної фінансової допомоги іншому підприємству-позичальнику не передбачає одержання таким позикодавцем доходів у вигляді процентів. Тобто здійснення зазначених операцій не має безпосереднього відношення до господарської діяльності позикодавця.

У зв'язку з цим здійснення зазначених операцій (надання позики та її зворотне отримання) не впливає на розмір податкових зобов'язань особи, що надає поворотну фінансову допомогу.

З огляду на викладене, судам попередніх інстанцій необхідно перевірити чи відбулося заниження позивачем зобов?язань з податку на прибуток за операціями з надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ВАТ «ЧРМЗ «Жовтневий молот» при відображенні їх у податковому обліку.

Щодо податкового повідомлення рішення № /0, яким визначено податкове зобов?язання з податку на додану вартість в сумі 80892,00 грн., то суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для його скасування, з огляду на те, що при укладенні договору постачання від 01.06.2009 № 01/06-09-01 з ПП «Класик-Проект-Лайн» позивачу було надано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість контрагента від 07.02.2008 № 100096344 та його копія, тобто позивач пересвідчився, що контрагент є платником ПДВ, сплачені в ціні придбання суми ПДВ віднесено позивачем до податкового кредиту на підставі виданих контрагентом податкових накладних, які надавались на перевірку.

З огляду на викладене, судами зроблено висновок, що позивачем правомірно віднесено у вересні 2009 року до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 57780,20 грн., на підставі податкових накладних, що були надані ПП «Класик-Проект-Лайн».

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку і оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що право на нарахування податку і складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість в порядку, передбаченому ст.9 цього Закону.

Згідно з Положенням про реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України №79 від 01.03.2000, свідоцтво платника ПДВ діє до дати анулювання, про що податковим органом складається відповідний акт.

Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що, наявність у особи права складати податкові накладні пов'язане з фактом її реєстрації як платника податку на додану вартість.

Відсутність, у особи, яка видала податкову накладну, статусу платника ПДВ через скасування відповідної реєстрації, позбавляє таку податкову накладну значення звітного та розрахункового документа, з наявністю якого пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» пов'язує право платника податку (покупця) на включення до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладене, для правильного вирішення спору підлягав встановленню факт наявності у контрагента позивача статусу платника податку на додану вартість на час видачі ним податкових накладних, оскільки за підтвердження доводів відповідача про скасування реєстрації платника ПДВ ПП «Класик-Проект-Лайн» виписані ним податкові накладні не можуть бути підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 30.01.2010 №/0 та №/0 підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до ст.220 КАС України суд касаційної інстанції здійснює перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги. В частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 30.01.2010 судові рішення не оскаржені, підстави для їх скасування в цій частині у суду касаційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернігові задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 в частині скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Чернігові від 30.01.2010 №/0 та №/0 скасувати, з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун