Справа № 819/2866/14-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 876/698/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області до Публічного акціонерного товариства «Підволочиська фабрика пластмасових виробів» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області звернулося в суд з адміністративним позовом до ПАТ «Підволочиська фабрика пластмасових виробів» про стягнення заборгованості.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, оскільки ПАТ "Підволочиська фабрика пластмасових виробів" як платник страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування зобов'язаний проводити відшкодовування Пенсійному фонду сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Розмір щомісячного відшкодування визначався позивачем у відповідних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за жовтень-листопад 2014 року та для даного товариства становить 15139,85 грн. Відповідно до п.5.4 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року №21-2, операції здійснюються в картках особових рахунків платежів у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів. Отже відповідачем правомірно 15139,85 грн. зараховано у погашення вже існуючої заборгованості станом на 01.10.2014 року у розмірі 248697,49 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що вказана сума була повністю сплачена відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень. Колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ПАТ "Підволочиська фабрика пластмасових виробів" зареєстроване як юридична особа 28.12.1991 року, що підтверджується довідкою відділу статистики у Підволочиському районі. Відповідач взятий на облік в УПФУ в Підволочиському районі платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язаний відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

УПФУ в Підволочиському районі проведено та направлено ПАТ "Підволочиська фабрика пластмасових виробів" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за жовтень-листопад 2014 року. Дані розрахунки отримані відповідачем, про що свідчить відмітка на копіях рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення. Всього до сплати згідно наданих розрахунків за жовтень-листопад 2014 року належало 15139,85 грн. коп.

Відповідачем протягом листопада-грудня 2014 року в повному обсязі проведено сплату коштів на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах які вказані у розрахунках за жовтень-листопад 2014 року шляхом безготівкового перерахування коштів до Пенсійного фонду, що підтверджується платіжними дорученнями: №31 від 11.11.2014р., №245 від 11.11.2014р., №32 від 24.11.2014р., №33 від 25.11.2014р., №34 від 11.12.2014р., №35 від 18.12.2014р.,№283 від 18.12.2014р. При цьому, у кожному із вказаних платіжних доручень платник зазначив призначення платежу - "пільгові пенсії за: - жовтень, - листопад, 2014 року".

Відповідно до статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788- XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, чоловіки - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць на пільгових умовах призначається за Списком № 1 за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах проведення якої обов'язкове з 22 серпня 1992 року.

Статтею 100 цього Закону встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, та мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій передбачений Інструкцією про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Відповідно до пункту 6 вказаної Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.10 Інструкції передбачено, що відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підприємство отримало розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, надіслані органом Пенсійного фонду України та сплатило суму зазначених зобов'язань повністю.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004 року №22 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вказує на обґрунтованість висновків судів першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, про що ним зазначено в ухвалах від 13.02.2014 року (справа № К/9991/90910/11) та від 15.05.2014 року (справа № К/9991/58059/12).

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,199,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі № 819/2866/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

ОСОБА_1