Справа № 807/3570/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3570/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідач - Камінський Д.Є.

представника відповідача 2 - Камінський Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області, апеляційного суду Закарпатської області про поновлення на державній службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулася в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області (далі - відповідач 1, керівник апарату), апеляційного суду Закарпатської області (далі - відповідач 2), в якій просить суд:

1) Визнати протиправними дії керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області щодо звільнення позивача з державної служби.

2) Зобов'язати відповідачів допустити позивача на основне робоче місце секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області.

3) Стягнути з апеляційного суду Закарпатської області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2014 року по день поновлення на роботі.

20 листопада 2014 року до суду надійшло доповнення до позовної заяви від позивача, в якому просить прийняти позовні вимоги в наступній редакції:

1) Визнати протиправними дії керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області щодо звільнення позивача з державної служби.

2) Визнати дії керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області викладені у листі №22889/4/14 від 27 жовтня 2014 року про відмову у допуску позивача до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області неправомірними.

3) Зобов'язати відповідачів допустити позивача на основне робоче місце секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області.

4) Стягнути з апеляційного суду Закарпатської області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2014 року по день поновлення на роботі.

12 січня 2015 року до суду надійшло клопотання від позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просить суд крім вищевикладених вимог стягнути з апеляційного суду Закарпатської області витрати на правову допомогу, яке було прийнято судом до розгляду.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 01 листопада 2011 року позивач була прийнята на роботу в апеляційний суд Закарпатської області на посаду секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ, з укладанням із нею безстрокового трудового договору, який був укладений на невизначений строк. З вересня 2012 року по листопад 2013 року в порядку суміщення посад, позивач окрім основної роботи виконувала обов'язки помічника судді в зв'язку з перебуванням його у відпустці по догляду за дитиною. Наказом від 03 грудня 2013 року позивач була переведена на посаду помічника судді тимчасово відсутнього основного працівника, на підставі подання судді та її особистої заяви. У зв'язку із передчасним виходом на роботу з відпустки по догляду за дитиною помічника судді 24 жовтня 2014 року керівник апарату звільнив позивача наказом № 6.3.1-122 з державної служби з 03 листопада 2014 року на підставі припинення строкового трудового договору (п.2.ч.1 ст.36 КЗпП).

27 жовтня 2014 року позивач звернулася до керівника апарату із заявою про повернення її на основне місце роботи - секретаря судових засідань у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ, на яке вона була прийнята за безстроковим договором 01 листопада 2011 року. На що відповідач 1 листом №22889/4/14 від 27 жовтня 2014 року відмовив позивачу в переведенні на посаду секретаря судових засідань у зв'язку з розірванням трудового договору з 03 листопада 2014 року на підставі припинення строкового трудового договору. Позивач переконана, що такі дії відповідача 1, щодо її звільнення з державної служби є протиправними, оскільки вважає, що після закінчення строку тимчасового договору, її наказом повинні були перевести на попередню (основну) роботу - секретаря судових засідань.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні позову.

Відповідач 1, який одночасно є представником відповідача 2, позов не визнав, з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких зазначає, що відповідачі переконані, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

У зв'язку із особистим бажанням ОСОБА_2 виконувати обов'язки виключно помічника судді, без паралельного виконання обов'язків секретаря судових засідань, така, за її ж ініціативою, на підставі власноручно поданої заяви, була переведена на посаду помічника судді Дроботі В.В., яка на той момент була тимчасово вакантною. При цьому вважає безпідставним твердження позивача про те, що її переведення згідно наказу від 03.12.2013 року було тимчасовим переведенням (ст. 33 КЗпП України), оскільки в наказі чітко зазначено, що такий видано на підставі ст. 32 КЗпП України, яка регулює звичайне переведення.

В резолютивній частині наказу чітко вказано, що призначення ОСОБА_2 на посаду помічника судді здійснюється «в порядку переведення з посади секретаря судового засідання». В тексті наказу жодним чином не вказано, що таке переведення є тимчасовим, а відтак позивач необґрунтовано розцінює її призначення на посаду помічника в порядку переведення, як тимчасове переведення на іншу посаду, тому мало місце звичайне переведення (ст. 32 КЗпП України) позивача на іншу тимчасову вільну вакантну посаду. При цьому із самої суті поняття переведення на іншу посаду слідує, що в такому випадку припиняються трудові відносини за попередньою посадою та виникають нові трудові відносини за новою посадою. В даному випадку, внаслідок переведення ОСОБА_2 припинилися трудові відносини по безстроковому трудовому договору на посаді секретаря судового засідання, та виникли нові трудові відносини з приводу перебування її на посаді помічника судді, які є строковими. Тому, у зв'язку з достроковим виходом з відпустки по догляду за дитиною Боклах Г.І., та переривання її відпустки 04.11.2014 року, ОСОБА_2 правомірно та у відповідності до вимог трудового законодавства була звільнена в цей же день на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

В судовому засіданні відповідач-1 та представник відповідача-2 просив у позові відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, вивчивши доводи зазначені у позові та заперечені проти позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом апеляційного суду Закарпатської області за № 6.3.1 - 118 від 01.11.2011 року ОСОБА_2 була призначена на посаду секретаря судових засідань у складі відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області. З вище вказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена під розпис.

Як свідчать матеріали справи, на підставі подання судді Дроботі В.В. від 17.09.2012 року та заяви ОСОБА_2 від 17.09.2012 року наказом по апеляційному суду Закарпатської області № 6.3.1 - 89 від 17.09.2012 року на секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_2 було покладено виконання обов'язків помічника судді апеляційного суду Закарпатської області Дроботі В.В. на період перебування помічника судді Боклах Г.І. у відпустці по вагітності і пологах. З вищевказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена під розпис 17.09.2012 року.

22.01.2013 року на підставі подання судді Дроботі В.В. та заяви ОСОБА_2 від 21.01.2013 року наказом по апеляційному суду Закарпатської області № 6.3.1 - 6 на секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_2 було покладено виконання обов'язків помічника судді апеляційного суду Закарпатської області Дроботі В.В. на період перебування помічника судді Боклах Г.І. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З вищевказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена під розпис.

03.12.2013 року на підставі подання судді Дроботі В.В. від 29.11.2013 року та написаної власноручно заяви ОСОБА_2 від 29.11.2013 року, видано наказ № 6.3.1-157, яким ОСОБА_2 на умовах строкового трудового договору (п.2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України) призначено на посаду помічника судді апеляційного суду Закарпатської області на час виконання суддею Дроботею В.В. повноважень судді цього ж суду, тимчасово на період перебування його помічника Боклах Г.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в порядку переведення з посади секретаря судового засідання у складі відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ. З вищевказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена під розпис 03.12.2013 року (копія наказу міститься в матеріалах справи з відміткою на звороті (а.с. 137).

Як встановлено судом, 06.10.2014 року помічник судді Боклах Г.І. подала заяву (погоджену суддею Дроботею В.В.) на ім'я керівника апарату суду про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.11.2014 року Наказом № 6.3.1 - 122 від 24.10.2014 року помічнику судді Боклах Г.І. було перервано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і з 04.11.2014 року вона приступила до виконання обов'язків помічника судді Дроботі В.В. У зв'язку із достроковим виходом з відпустки по догляду за дитиною помічника судді Боклах Г.І. наказом від 24.10.2014 року № 6.3.1 - 122 строковий трудовий договір з ОСОБА_2 було розірвано з 03.11.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З вищевказаним наказом ОСОБА_2 була також ознайомлена під розпис 24.10.2014 року (а.с. 87).

Так, 27.10.2014 року ОСОБА_2 звернулася до керівника апарату суду із заявою про видачу наказу, згідно якого вона з 04.11.2014 року приступає до виконання своїх основних обов'язків секретаря судового засідання. Листом № 22889/4/14 від 27.10.2014 року ОСОБА_2 було повідомлено про відсутність підстав для видання наказу про виконання обов'язків секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ, оскільки вона працювала на посаді помічника судді на умовах строкового трудового договору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, який розривається 03.11.2014 року. З вказаним листом вона ознайомилася під розпис 27.10.2014 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.17 КАС України юрисдикції адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, у тому числі на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До публічної служби пункт 15 частини 1 статті 3 КАС України відносить діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» ( далі Закон № 3723), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно преамбули Закону № 3723, цей Закон регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить також з наступного.

Правовідносини, що склалися між сторонами врегульовано нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положенням про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 березня 2011 року №14 (далі - Положення).

Відповідно до ст.151 цього Закону, кожний суддя суду загальної юрисдикції може мати помічника, правовий статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, що затверджується Радою суддів України.

Помічники суддів прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до апарату відповідного суду, на них поширюється дія Закону України «Про державну службу». Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення, судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду на час виконання суддею повноважень судді відповідного суду.

Згідно п.10 Положення, призначення на посаду помічника судді здійснюється без конкурсного відбору на підставі письмового подання судді керівником апарату відповідного суду.

Пунктом 19 цього ж Положення встановлено, що помічник судді може бути звільнений з посади з дотриманням вимог законодавства про працю та Закону України «Про державну службу» на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за мотивованим поданням судді, а у випадку тривалої відсутності судді (тривале відрядження, відсторонення судді від посади, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною тощо) - за наказом керівника апарату відповідного суду.

Відповідно до п.27 Положення, якщо помічник судді не згоден із продовженням перебування на державній службі на час виконання суддею повноважень судді відповідного суду, йому може бути запропоновано іншу посаду в суді за наявності вакантних посад в апараті суду, або він підлягає звільненню з посади на підставі п.6 ч.1. ст.36 КЗпП України. За умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він підлягає звільненню на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства.

Повноваження керівника апарату суду щодо кадрового забезпечення роботи суду передбаченні ч.4 ст.149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Так, керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення.

В свою чергу, ст.21 КЗпП України визначає поняття трудового договору саме, як угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір - це договір на визначений строк, встановлений за погодженням сторін або договір, що укладається на час виконання певної роботи. Зазначений строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. (ст.23 КЗпП України).

Досліджена у суді особова справи ОСОБА_2 містить письмову заяву позивача про призначення її на посаду помічника судді тимчасово, на період перебування помічника судді Боклах Г.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 03 грудня 2013 року, також подання судді про призначення секретаря судових засідань ОСОБА_2 за її згодою на посаду помічника судді на час відсутності основного помічника Боклах Г.І. з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Так, на підставі подання судді Дроботі В.В. та заяви позивача було видано Наказ від 03.12.2013 року за №6.3.1 - 157 Про призначення ОСОБА_2 на посаду помічника судді апеляційного суду Закарпатської області на час виконання суддею Дроботею В.В. повноважень судді цього ж суду, тимчасово на період перебування його помічника Боклах Г.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, в порядку переведення з посади секретаря судового засідання у складі відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та присвоєння ОСОБА_2 з 03 грудня 2013 року 11 рангу державного службовця.

Переведення в порядку ст. 32 КЗпП України, є формою змін умов трудового договору, на підставі чого одні трудові правовідносини трансформуються в інші. При цьому із самої суті поняття переведення на іншу посаду слідує, що в такому випадку припиняються трудові відносини за попередньою посадою та виникають нові трудові відносини за новою посадою і фактично трудові відносини між сторонами тривають однак змінюються умови такого трудового договору. Попередня посада стає вакантною та заміщується іншим працівником, шляхом укладення безстрокового трудового договору.

В даному випадку, внаслідок переведення ОСОБА_2 трудові відносини тривають, однак змінилися умови трудового договору по безстроковому трудовому договору на посаді секретаря судового засідання, та виникли нові трудові відносини з приводу перебування її на посаді помічника судді, які є строковими.

Суд не бере до уваги посилання позивача про «недійсність у частині строковості» з огляду на Постанову Пленуму ВСУ №9 від 06.12.1992 року, оскільки такий є вирваним з контексту даної Постанови. Відповідно абзацу 3 п.9 зазначеної Постанови Пленуму слідує, що такого висновку Пленум ВСУ дійшов щодо договорів укладених на визначений строк у тому випадку, якщо були відсутні умови для укладення строкового договору. Разом з тим в даному випадку були всі умови для можливості укладення строкового трудового договору, так як позивач призначалася на посаду, на період перебування іншої особи у відпустці по догляду за дитиною. Тобто посилання позивача на недійсність умов договору стосовно його строковості є безпідставним.

Дослідженими матеріалами справи підтверджується, що позивач з наказом від 03.12.2013 року про переведення ознайомилася під розпис 03.12.2013 року, хоча позивач і заперечує проти ознайомлення з таким наказом. Однак їй було відомо про те, що вона призначена на посаду помічника судді на підставі строкового трудового договору, і що її переведення є звичайним, а не тимчасовим так як крім даного наказу вона була ознайомлена 03.12.2013 року ще і з посадовою інструкцією помічника судді апеляційного суду Закарпатської області, з положенням про помічника судді суду загальної юрисдикції, з правилами внутрішнього трудового розпорядку апеляційного суду, інструкцією з діловодства в апеляційному суді, загальними правилами поведінки державного службовця, з правилами поведінки працівника суду і фактично приступила до виконання своїх посадових обов'язкові помічника судді апеляційного суду Закарпатської області.

Сторонами не надано доказів оскарження позивачем наказу апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1 - 157 від 03 грудня 2013 року про її переведення, а тому такий є чинним і в разі непогодження позивача з таким остання мала можливість оскаржити такий в порядку передбаченому Законом, що нею в даному випадку зроблено не було, що спростовує твердження позивача про її незаконне переведення.

Отже, враховуючи правовідносини, які склалися між сторонами та переведення ОСОБА_2 на посаду помічника судді на визначений строк, встановлений за її погодженням, саме на час відсутності основного робітника, який виявив бажання приступити до роботи з 04.11.2014 року, дана обставина стала правовою підставою для застосування до позивача наслідків, визначених у п.2 ст.36 КЗпП України.

Положення п.2 ст.36 КЗпП України передбачають підставою припинення трудового договору, як закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Зазначене вище свідчить, що видавши наказ від 24.10.2014 року за № 6.3.1 - 122 керівник апарату суду, діючи у рамках повноважень визначених положеннями ст. 149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», обґрунтовано врахував правові підстави щодо неможливості подальшої роботи позивача на посаді та правомірно застосував п.2 ст.36 КЗпП України.

Таким чином, відповідачі при реалізації своїх владних функцій, як суб'єкти владних повноважень, діяли у межах своєї компетенції та у спосіб передбачений законодавством.

Відповідно ст.19 Конституції України усі органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також враховує, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, та в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачами доведена правомірність прийняття наказу №6.3.1 - 122 від 24.10.14 року про звільнення ОСОБА_2, надано достатньо доказів та обґрунтувань на його прийняття з урахуванням норм чинного законодавства та у суду не виникає сумнівів у їх переконливості.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджених в судовому засіданні належними та допустимими доказами, дає суду підстави із врахуванням критеріїв оцінювання рішення суб'єкта владних повноважень, які містяться у ч.3 ст. 2 КАС України, визнати позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області, Апеляційного суду Закарпатської області про поновлення на державній службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш