Справа № 804/3024/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ К/800/37830/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євраз Україна» до Дніпропетровської митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови у митному оформленні, про зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євраз Україна» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови у митному оформленні, про зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що оскаржуваними рішеннями Митниці визначено митну вартість ввезених позивачем товарів (вироби з чорних металів - кулі сталеві помольні катані до млинів) за шостим (резервним) методом, та відмовлено у прийнятті митних декларацій у зв'язку з таким коригуванням.

Посилаючись на те, що надали митному органу усі необхідні документи, що підтверджують достовірність визначення митної вартості за ціною контракту, просили, з урахуванням доповнення позовних вимог, визнати протиправними та скасувати рішення Митниці від 29 грудня 2012 року № /2012/000076/1, від 27 лютого 2013 року № 110050004/2012/01157/1 та картки відмови у митному оформленні від 29 грудня 2012 року № /2012/10224, від 27 лютого 2013 року № 110050004/2012/00058. Крім того, просили зобов'язати Митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про повернення на користь позивача суми надміру сплаченого ПДВ у розмірі 1 456 004,81 грн, а також зобов'язати відповідача здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні, а у задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту з ВАТ «ЕВРАЗ Нижнетагильский металлургический комбинат» (Росія) на умовах поставки FCA Ru ст. Смичка у грудні 2012 року та лютому 2013 року позивачем ввезено на митну територію України дві партії виробів з чорних металів - кулі сталеві помольні катані до млинів.

Митну вартість задекларовано за ціною контракту (20 000 російських рублів за тонну) з додаванням вартості транспортних витрат.

На підтвердження заявленої вартості до Митниці надавались такі документи: накладна УМВС; транспортні накладні; калькуляція транспортних витрат; прейскурант виробника; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений експертною організацією; інвойс; зовнішньоекономічний контракт з додатковими угодами; договір перевезення; довідку про декларування валютних цінностей; сертифікат походження товару; сертифікати якості; копії митної декларації країни відправлення; акт виконаних послуг перевезення; рахунок на продаж товару на податкова накладна.

Митницею витребовувалися додаткові документи на підтвердження митної вартості: виписка з бухгалтерської документації щодо вартості відчуження товарів на території України; розрахунок (калькуляція) ціни товару; відомості про вартість ідентичних товарів на ринку країни-експортера.

Вказані документи до митного органу подані не були.

У зв'язку з тим, що продавець та покупець за договором є взаємопов'язаними, а ціна, вказана у прайс-листі виробника товару (28 500 рублів за тонну) суттєво різниться із заявленою (20 000 рублів за тонну), і Товариством не наведено підстав надання такої знижки, Митницею скориговано вартість товару за 6 (резервним) методом, та визначено її на рівні 32 380,7 рублів (28 500 рублів за тонну з додаванням вартості транспортних витрат). Коригування оформлене рішеннями від 29 грудня 2012 року № /2012/000076/1 та від 27 лютого 2013 року № 110050004/2012/01157/1.

У зв'язку з проведеним коригуванням митної вартості, позивачу відмовлено у здійсненні митного оформлення (картки відмови від 29 грудня 2012 року № /2012/10224 та від 27 лютого 2013 року № 110050004/2012/00058).

Також судами встановлено, що у декларації позивач зазначив про відсутність пов'язаності з постачальником, проте після здійснення митного оформлення товару визнав наявність такої пов'язаності.

У висновку ДП «Держзовнішінформ» щодо можливої вартості оцінюваного товару зазначено, що з урахуванням максимальних знижок на металопродукцію, її ціна може становити 22 800 рублів за тонну.

У листі виробника товару зазначено, що його ціна для українських споживачів різниться по відношенню до продажу на внутрішньому ринку та на східних ринках, і становить 20 000 рублів за тонну.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Митницею не надано доказів взаємопов'язаності постачальника та покупця, а документи, подані останнім, належно та в повному обсязі підтверджують достовірність визначення митної вартості за ціною контракту. Відмовивши у задоволенні вимоги про зобов'язання Митниці вчинити дії щодо повернення коштів, суд керувався тим, що таке повернення здійснюється в порядку, передбаченому Податковим та Бюджетним кодексами, а позивач такого порядку не дотримався.

Скасувавши це рішення та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що взаємопов'язаність постачальника та покупця є беззаперечною, а останній не довів, що така взаємопов'язаність не вплинула на ціну договору.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу (МК) України від 13 березня 2012 року № 4496-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною тринадцятою статті 58 МК України передбачено, що за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Частиною п'ятнадцятою цієї ж статті встановлено, що декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Відповідно до частини четвертої статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною вісімнадцятою статті 58 МК України передбачено, що при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Оскільки зв'язок продавця та покупця товару сторонами не заперечується, а вартість товару, визначена за ціною контракту, є значно нижчою (на 30%) ніж ціна, вказана у прайс-листі виробника, то відповідач в межах своїх повноважень витребував додаткові документи на підтвердження контрактної вартості.

Доводи касаційної скарги щодо того, що Митницею не доведено впливу пов'язаності продавця і покупця на ціну товару не можуть прийматися до уваги, оскільки відповідний сумнів ґрунтується на вказаній вище ціновій невідповідності, крім, того, задекларована ціна не відповідає висновку ДП «Держзовнішінформ».

Відмова від подання додатково витребуваних документів є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Так, пунктом другим частини шостої статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, зводяться до твердження про те, що сама по собі пов'язаність сторін контракту не може бути однозначною підставою для коригування митної вартості.

Погоджуючись з цим твердженням, колегія суддів зазначає, що наведена обставина є підставою для виникнення сумнівів у задекларованій вартості, а не підставою для коригування. Водночас, відмова від надання декларантом додаткових документів не дозволяє такий сумнів спростувати та наділяє митний орган правом самостійно визначити митну вартість.

Лист виробника про те, що ціна товару для українських споживачів становить 20 000 рублів за тонну у цьому випадку не може бути підставою вважати здійснене коригування незаконним з огляду на пов'язаність виробника та покупця, а також з огляду на необґрунтовану (за відсутності калькуляції ціни) суперечність змісту цього листа загальному прайс-листу виробника.

Посилання у касаційній скарзі на те, що Митницею не доведено неможливості застосування попередніх п'яти методів обчислення митної вартості не приймається до уваги, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи. Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, відповідачем послідовно наведені підстави неможливості застосування методів за ціною на аналогічні та ідентичні товари (у зв'язку з відсутністю відповідної інформації) та шляхом додавання або віднімання вартості (з тотожних підстав).

Доводи позивача про те, що Митницею не обґрунтовано числового значення скоригованої вартості також не знаходять свого підтвердження. Так, у оскаржуваних рішеннях зазначено, що за основу взята вартість, вказана у прайс-листі виробника, з додаванням вартості транспортних витрат.

Тому висновок апеляційного суду про необґрунтованість позову є правильним та не спростовується доводами касаційної скарги.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євраз Україна» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов