Справа № 810/689/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року 810/689/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "Альгіз-С"
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправною відмову у прийнятті податкової декларації та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Альгіз-С" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною відмову прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року вх. № від 17.12.2014 та визнання цієї декларації такою, що подана у день її фактичного отримання податковою інспекцією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підприємством до ДПІ у Києво-Святошинському районі було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року. Зазначена декларація була прийнята податковим органом, проте, листом від 19.12.2014 №203/10/15-02 відповідач повідомив, що декларації надано статус неподаткової звітності з підстав її невідповідності вимогам законодавства. Водночас, на думку позивача, підприємством було дотримано всіх законодавчо визначених вимог порядку подання податкової декларації до контролюючих органів. З огляду на зазначене, позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкової звітності з ПДВ за листопад 2014 року є неправомірними та такими, що порушують його права і законні інтереси.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що податкова декларацію з податку на додану вартість за звітний період листопад 2014 року була оформлена з порушенням вимог статті 48 Податкового кодексу України, а саме: не містила підпису особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку. Крім того, на момент подання податкової звітності за листопад 2014 року податковим органом не встановлено місцезнаходження платника податків, про що було повідомлено начальника відділу державної реєстрації. За наведених обставин податковій декларації з ПДВ за звітний податковий період - листопад 2014 року було надано статус неподаткової звітності, про що податковий орган повідомив позивача відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, на думку відповідача, податковий орган діяв у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У судове засідання, призначене на 11.03.2015, з'явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача на судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, Приватне підприємство "Альгіз-С" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 12.08.2014.

В грудні 2014 року позивачем було подано до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області податкову звітність з податку на додану вартість за звітний період - листопад 2014 року із додатками. Зазначену декларацію отримано відповідачем 18.12.2014, про що свідчить штамп податкового органу.

Листом від 19.12.2014 №203/10/15-2 податковим органом було повідомлено позивача, що податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року надано статус неподаткової звітності, оскільки вона не відповідає вимогам Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678.

Як встановлено судом під час розгляду справи, підставами для направлення позивачу вказаного повідомлення про відмову у прийнятті його податкової звітності за листопад 2014 року стали відсутність підпису особи відповідальної за ведення бухгалтерського обліку в податковій декларації, а також не встановлення місцезнаходження платника податків відповідно до бази даних ІС "Податковий блок".

Вважаючи відмову у прийнятті податкової звітності з ПДВ за листопад 2014 року протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси підприємства, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається до органу державної податкової служби за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому, відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пункт 49.8 статті 49 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Таким чином, законодавцем чітко визначено випадки при наявності яких контролюючий орган має право відмовити у прийнятті декларації.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття, забороняється.

Отже, у відповідності до зазначених норм уповноважена посадова особа контролюючого органу зобов'язана перевірити наявність обов'язкових реквізитів передбачених пунктом 48.3 і пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та зареєструвати податкову декларацію у день її отримання, якщо декларація відповідає вимогам вищевказаних пунктів Податкового кодексу України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було направлено позивачу лист від 19.12.2014 №203/10/15-2, в якому відповідач зазначив про надання податковій декларації за листопад 2014 року статусу неподаткової звітності декларації з підстав її невідповідності вимогам Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678, але яким конкретно не визначено.

Водночас, нормами Податкового кодексу України не передбачено такої підстави для відмови у прийнятті податкової декларації, яка зазначена в листі податкового органу від 19.12.2014 №203/10/15-2, а саме: надання податковій декларації статусу неподаткової звітності.

Крім того, законодавством також не передбачено обов'язковості підпису особи відповідальної за ведення бухгалтерського обліку в податковій декларації.

Пункт 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначає, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

В свою чергу, як встановлено пунктом 4 частини четвертої статті 8 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, а саме - самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

Норми пункту 48.5.1 статті 48 Податкового кодексу України визначають, що у разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що чинним законодавством України не передбачено обов'язок підприємства покладати зобов'язання з ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності на окрему особу.

Таким чином, законодавець передбачає обов'язок підпису податкової декларації особою відповідальною за ведення бухгалтерського обліку лише у разі ведення бухгалтерського обліку на підприємстві окремою особою відповідно до штатного розпису, в інших випадках - обов'язковим реквізитом податкової декларації є наявність підпису безпосередньо керівника підприємства.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, керівником ПП "Альгіз-С" є ОСОБА_1. Декларація з податку на додану вартість подана підприємством за звітний період - листопад 2014 року підписана керівником ПП "Альгіз-С" ОСОБА_1, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Отже, судом встановлено, що декларація з ПДВ за листопад 2014 року відповідає вимогам підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України.

Відносно тверджень відповідача, що на момент подання податкової декларацій за листопад 2014 року встановлено відсутність платника за місцезнаходженням суд зазначає про таке.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, в полі 6 вступної частини декларації була зазначена податкова адреса: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Залізнична, буд. 92, кв. 63, але відповідно до бази даних ІС "Податковий блок" 10.12.2014 на підставі довідки №5226/10-13-07-01-14 від 05.12.2014 про не встановлення місцезнаходження платника податків (додатку 2 до Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків), було направлено начальнику відділу державної реєстрації Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, на виконання розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 09.12.11 № 1588, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.11 за № 1562/20300, ДПІ у Києво-Святошинському районі ДПС, повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням (місце проживання) за формою № 18-ОПП, для відпрацювання та внесення до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. В зв'язку з тим, що станом на 18.12.2014 до ДПІ не надходили відомості щодо підтвердження реєстраційних даних, або внесення інформації щодо проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження відповідно до ст. 66 Податкового кодексу України інформація в полі 6 вступної частини не є достовірною.

У свою чергу, на спростування тверджень представника податкового органу, позивачем було надано суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого місцезнаходженням юридичної особи є: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Залізнична, будинок 92, квартира 63.

Крім того, з даного витягу вбачається, що підприємством систематично з моменту реєстрації подаються до Державної реєстраційної служби відповідні дані щодо підтвердження відомостей про юридичну особу, про що наявні записи в витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підтвердження місцезнаходження підприємства за адресою, визначеною у податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року, позивачем надано суду договір суборенди об'єкта нерухомості від 01.12.2014 №116. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "Бізнес Інвест Україна" надає у строкове платне користування ПП "Альгіз-С" частину нежитлового приміщення №63, площею 6 кв.м, що розташоване на другому поверсі будівлі (літера А) за адресою: Київська область, м. Вишневе, вулиця Залізнична, 92, строком до 31.12.2015.

Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що твердження відповідача щодо не підтвердження місцезнаходження ПП "Альгіз-С" є безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу, що Податковий кодекс України взагалі не містить такої підстави для відмови у прийнятті податкової декларації як відсутність платника за місцезнаходженням. Тому зазначена відповідачем підстава для відмови - не береться судом до уваги.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази підтверджують зазначені в позовній заяві обставини, та свідчать про правильність оформлення податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року і відсутність підстав для її не прийняття, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 49.13. ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 №1503/12/13-12 резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню з Державного бюджету України на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Альгіз-С" - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість Приватного підприємства "Альгіз-С" за листопад 2014 року вх. № від 17 грудня 2014 року.

Вважати податкову декларацію з податку на додану вартість Приватного підприємства "Альгіз-С" за листопад 2014 року вх. № від 17 грудня 2014 року такою, що подана 18 грудня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.