Справа № 607/10321/14а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р. Справа № 876/1114/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2014 року у адміністративній справі №607/10321/14а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи апелянт апеляційну скаргу підтримав з підстав зазнаваних у скарзі, просив скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідач, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 02 березня 2010 року ОСОБА_1 було призначено пенсію по віку, із загальним стажем роботи - 44 роки 02 місяці 23 дні, в розмірі 2433,77 грн., що вбачається із довідки №8131 від 17 червня 2010 року, виданої відділом з виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі.

Про призначення ОСОБА_1 пенсії по віку свідчить також пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 23 червня 2010 року, видане Пенсійним фондом України.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, з 08 квітня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради як фізична особа-підприємець.

07 травня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі надало відповідь ОСОБА_1 №124/Г-11 на його звернення щодо пенсійного забезпечення, з якої вбачається, що при проведенні інвентаризації пенсійних справ у грудні 2011 року виявлено відсутність пенсійної справи ОСОБА_1 Під час її відновлення та звірки з електронною базою одержувачів пенсій встановлено, що до страхового стажу при призначенні пенсії у 2010 році помилково зараховано періоди, не підтверджені документами, тому з 01 червня 2012 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Станом на 01 травня 2014 року пенсійна виплата позивача становить 2169,01 грн.

Згідно відповіді Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №28231/1967 від 03 жовтня 2014 року, Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Тернопільській області з 01 жовтня 2013 року адмініструє єдиний соціальний внесок. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи - НОМЕР_1) за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року єдиний соціальний внесок не сплачував.

Як видно із листа Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 за період з 17 квітня 1997 року по 31 березня 1999 року здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. Згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи, чистий оподатковуваний дохід становить: 1997 рік - 37,12 грн.; 1998 рік - 12,55 грн., 1999 рік (І квартал) - доходу не одержував. З квітня 1999 року діяльність здійснював за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності на основі сплати єдиного податку (таблиця сплати єдиного податку без врахування сплати за найманих працівників за період з квітня 1999 року по червень 2005 року, з січня 2009 року по березень 2011 року, з січня 2012 року по листопад 2012 року). З 2013 року та на час підготовки листа позивач здійснює діяльність на загальній системі оподаткування. Згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи, чистий оподатковуваний дохід за 2013 рік - «доходу не одержував».

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що відповідач діяв відповідно до вимог Закону та не порушував прав позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірним та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

В силу ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховувалась також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (дію припинено Законом №4014-VI від 04 листопада 2011 року), однак чинного на час виниклих між сторонами правовідносин, передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Змістом даного Указу визначено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки. Суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, здійснюючи діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, ОСОБА_1 сплачував єдиний податок, з якого до Пенсійного фонду України перераховувалось 42 відсотки суми податку.

До 01 січня 2004 року під час призначення пенсії враховувався трудовий стаж, а не страховий, як це передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, і підтверджувався він записами у трудовій книжці. Оскільки чинним законодавством не передбачено заповнення трудової книжки підприємцями, для них Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі Порядок 22-1), встановлений особливий спосіб підтвердження стажу. Періоди здійснення підприємницької діяльності (зокрема і за спрощеною системою оподаткування) з 01 липня 2000 року підтверджуються даними персоніфікованого обліку. За відсутності таких даних у Пенсійному фонді підприємцю необхідно подати довідку з податкової органу за місцем реєстрації підприємця за цей період про розмір сплаченого єдиного податку за кожен місяць або про розмір чистого доходу також за кожен місяць.

Як видно з листа Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, з липня 1999 року по лютий 2000 року, з квітня 2000 року по травень 2000 року, та з жовтня по грудень включно 2003 року, а також впродовж 2008 року, позивач єдиного податку не сплачував. Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі правомірно не зарахувало період з липня 1999 року по лютий 2000 року, з квітня 2000 року по травень 2000 року, та з жовтня по грудень 2003 року включно, до трудового стажу, а період з липня по грудень 2008 року включно, до страхового стажу позивача.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з вимогами Закону про пенсійне страхування за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядком №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж. За період роботи починаючи з 01 січня 2004 року відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних системи персоніфікованого обліку. При цьому період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали таку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Для підприємців-фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, страховий стаж обчислюється в місяцях на підставі даних системи персоніфікованого обліку залежно від суми сплачених внесків. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за встановленою формулою, наведеною в ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Згідно відомостей, які містяться в пенсійній справі позивача така інформація у відділі персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відсутня, що підтверджується листом №18430/10 від 30 вересня 2014 року.

Разом з тим, листом Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, підтверджено те, що з 01 січня 2004 року по 22 червня 2005 року ОСОБА_1 щомісячно сплачував єдиний податок в розмірі 100 грн. Також позивачем сплачувався єдиний податок з 01 січня 2009 року включно по грудень цього року в розмірі по 200 грн. щомісячно, в січні 2010 року позивач сплатив 200 грн. єдиного податку.

Згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», до 01 січня 2011 року від сплаченої суми єдиного податку на рахунок Пенсійного фонду відраховувалось 42 відсотки. Тобто розмір відрахувань з єдиного податку підприємця становить 42 грн., якщо єдиний податок сплачено у розмірі 100 грн. та 84 грн. при сплаті єдиного податку у розмірі 200 грн., що набагато менше за мінімальний страховий внесок. Оскільки за період з 1 січня 2004 року неодноразово змінювався і розмір страхового тарифу, що використовується під час розрахунку мінімального страхового внеску, і розмір мінімальної зарплати, то, щоб визначити розмір доходу, який буде врахований для пенсії, у ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є формула: З = Н х Ч : Т, де З - дохід, з якого фактично сплачені страхові внески за відповідний місяць; Н - сума фактично сплаченого податку за відповідний місяць; Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від фактично сплаченої суми податку; Т - розмір страхового внеску до системи Пенсійного фонду, який існує на момент отримання доходу.

Таким чином, період з 01 січня 2004 року по 22 червня 2005 року, з 01 січня 2009 року включно по грудень цього року, та січень місяць 2010 року, підлягали б до зарахування в страховий стаж в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за умови отримання відповідачем даних про сплату позивачем єдиного податку, його розмір та дохід з якого фактично сплачені страхові внески.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2014 року у адміністративній справі №607/10321/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 17.03.2015р.