Справа № 805/85/15-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року справа №805/85/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 805/85/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області про стягнення сум витрат, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій особам, що отримали каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на території країн СНД (республік колишнього СРСР), за період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року на загальну суму 4 576, 14 грн (3 973, 82 грн - пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, 602, 37 грн - виплати допомоги на поховання) (а.с. 3-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області задоволено частково. Стягнуто з Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Костянтинівці Донецької області витрати на виплату пенсій особам, що отримали каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на території країн СНД, за період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року у сумі 3 973, 82 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 80-83).

Не погодившись з судовим рішенням, Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Костянтинівці Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 805/85/15-а про стягнення сум витрат та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права (а.с. 89-91).

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 113, 114).

12 березня 2015 року від представника Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Костянтинівці Донецької області до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відділення фонду (а.с. 107, 115-116).

16 березня 2015 року від Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі документами (а.с. 112).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачем була сплачена пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період з 01 червня 2014 року по 31 листопада 2014 року у розмірі 3 973, 82 грн та виплати допомоги на поховання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на загальну суму 602,37 грн. Зазначена сума була включена позивачем до відповідних актів щомісячної звірки витрат по особових справах зазначених вище осіб (а.с.54, 56, 58, 60, 62, 64).

Як вбачається з додатків до актів щомісячної звірки відповідачем вказана сума до заліку не прийнята (а.с. 55, 57, 59, 61, 63, 56).

При прийнятті спірного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відповідно, позовні вимоги в частині відшкодування зазначених виплат по ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період з 01 червня 2014 року по 31 листопада 2014 року у розмірі 3 973, 82 грн суд першої інстанції задовольнив. У задоволені позовних вимог щодо відшкодування допомоги на поховання по ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції відмовлено у зв'язку з відсутністю будь-яких доказів причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-ХIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Тобто, чинним законодавством саме на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань покладений обов'язок відшкодовувати шкоду при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 2 Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 березня 2003 року № 5-4 та правління Фонду соцстрахування від нещасних випадків України від 04 березня 2003 року № 4 (далі - Порядок № 5-4/4), цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом № 1105-ХIV (крім осіб, зазначених у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядок № 5-4/4 встановлено, що органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно п. 6 зазначеного Порядку Головні Управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1105-ХIV, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Отже, вказаною нормою обумовлено право Пенсійного фонду на звернення до суду із даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 згідно протоколу (а.с.13) призначена пенсія по інвалідності, яка настала внаслідок нещасного випадку на виробництві в колгоспі «Кочкинський», який розташований в Алтайському краї Родинського району, про що свідчить складений акт про нещасний випадок на виробництві від 27 січня 1982 року (а.с. 15). ОСОБА_10 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 14);

ОСОБА_3, згідно протоколу № 199 призначена пенсія по інвалідності, яка настала внаслідок нещасного випадку на Кар'єрі Иникчан комбінату «Джугджурзолото», який розташований в п. Иникчан Усть-Майського району Якутської СРСР, про що свідчить складений акт про нещасний випадок на виробництві від 26 березня 1978 року (а.с. 18). ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності (а.с. 19);

ОСОБА_11, 1953 року народження, згідно розпорядження призначена пенсія по інвалідності (а.с. 21), яка настала в наслідок нещасного випадку 10 серпня 1979 року на підприємстві «Магаданстройматеріали», яке розташоване за адресою: п. Стекольний, Хасинський район, Магаданська область, при виконанні своїх трудових обов'язків, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві (а.с. 22-23). ОСОБА_11 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 24, 25);

ОСОБА_5, 1947 року народження, призначена пенсія (а.с. 27, 34-35) по інвалідності, яка настала в наслідок отримання каліцтва на виробництві 08 червня 1976 року при виконанні своїх трудових обов'язків, про що складений акт про нещасний випадок на виробництві від 08 червня 1976 року (а.с. 29-31). На момент отримання каліцтва пенсіонер працювала Новинському торговому відділенні, що розташоване за адресою: п. Надьожному, Якутська СРСР. Згідно Витягу із акту огляду МСЕК, ОСОБА_5 визнана інвалідом ІІІ групи (а.с. 32-33);

ОСОБА_6, 1957 року народження, згідно розпорядження призначена пенсія по інвалідності (а.с. 37, 39), яка настала в наслідок нещасного випадку 22 грудня 1988 року на підприємстві Унгенський молочний завод, яке розташоване в Унгенському районі Молдавської СРСР, при виконанні своїх трудових обов'язків, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві (а.с. 38). ОСОБА_6 встановлена ІІ група інвалідності (а.с. 40-41, 43).

Крім цього, наведені обставини встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 року по справі № 805/17000/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, позивачем виплачена пенсія ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який на території СРСР.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-ХIV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійних захворювань, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно п. "а" ст. 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійних захворювань призначаються незалежно від стажу роботи.

Згідно п. 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 п. 3 розділу XI цього Закону встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Таким чином, обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від сплати Фонду страхових взносів підприємств, на яких ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абз. 7 п. 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону № 1105-ХIV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" та "Про пенсійне забезпечення" розроблено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань.

Цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань. Так, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" ст. 26, ст.ст. 37-38, та пенсії, виплачені відповідно до ст.ст. 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків.

Згідно Закону № 1105-ХIV встановлено, що страхові виплати мають бути пов'язані із страховими випадками, що спричинені ушкодженням здоров'я або професійних захворювань застрахованої особи.

Відповідно до ст. 2 Угоди "Про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків" від 9 вересня 1994 року відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкод-ження здоров'я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Як вбачається з зазначеної норми Закону, вона регулює відносини, які є предметом спору у цій справі та пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ, понесених у зв'язку з виплатою пенсій особам, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР до проголошення Україною незалежності.

Відповідно ст. 1 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 3 Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на положення Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення", щодо не встановлення обов`язку відшкодування Фондом сплачених пенсії, оскільки за змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області про стягнення сум витрат про стягнення заборгованість з відшкодування основного розміру пенсії, витрат на її виплату та доставку та щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року у загальному розмірі 3 973,82 грн є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на положення Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення", щодо не встановлення обов`язку відшкодування Фондом сплачених пенсії, оскільки, за змістом ст. 1, 3 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають та всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Відповідно, за змістом цієї норми, взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області виплачена допомога на поховання сім'ї померлого або особам, які здійснювали поховання відповідно до ст.ст. 37, 38, 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на суму 602,37 грн. за період з 01 червня 2011 року по 30 листопада 2014 року, по справам ОСОБА_7 в сумі 302,37 грн, ОСОБА_8 в сумі 300,00 грн.

Вказані виплати увійшли до Актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с. 62, 64).

Відповідачем не підписано вищезазначені Акти та не прийнято до заліку суму витрат на виплату допомоги на поховання з підстав відсутності причинного зв'язку між смертю особи та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядком проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826 та постановою правління Фонду від 3 жовтня 2008 року № 45 "Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" визначено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 13 Закону № 1105-XIV страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Частиною 9 ст. 34 Закону № 1105-XIV встановлено, що у разі смерті потерпілого причинний зв'язок його смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом Міністерства охороною здоров'я України від 15 листопада 2005 року № 606, встановлено, що органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

Таким чином, на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено обов'язок щодо відшкодування позивачу допомоги на поховання у випадку, коли особа, яка отримує цю допомогу, перебувала на утриманні померлого або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, та причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом підтверджено висновками МСЕК.

В матеріалах справи відсутні будь-яких доказів у підтвердження того, що смерть ОСОБА_7, ОСОБА_8 настала за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджувалось би висновками спеціальних медичних закладів.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи відсутні будь-яких докази причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність у відповідача законних підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на допомогу на поховання у розмірі 602,37 грн.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 805/85/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області про стягнення сум витрат - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді І.В. Геращенко

Т.Г.Арабей

Л.В.Губська