Справа № 818/165/15
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. Справа №818/165/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Куц О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування постійного виду грошового забезпечення «різниці між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці», встановленого заступнику начальника управління - начальника відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області ОСОБА_1 наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області №70-ф від 19.12.2013 у розмірі 2148,32 грн. при нарахування та виплаті ОСОБА_1: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року; одноразової грошової допомоги при звільненні з органів податкової міліції за останні повні календарні 14 років служби; грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1, звільненому 30.12.2014 з посади заступника начальника управління - начальника відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області, в ході якого обов'язково врахувати «різницю між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці», встановленого наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області № 70-ф від 19.12.2013 у розмірі 2148, 32 грн. при нарахуванні та виплаті: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року; одноразової грошової допомоги при звільненні з органів податкової міліції за останні повні календарні 14 років служби; грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік;

- зобов'язати відповідача додатково виплатити ОСОБА_1, з урахуванням «різниці між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці»: частину раніше не виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року; частину раніше не виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з органів податкової міліції за останні повні календарні 14 років служби; частину раніше невиплаченої грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік, за вирахуванням усіх податків, зборів та інших платежів, які підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 27.11.2000 по 30.12.2014 позивач проходив службу на слідчих посадах підрозділів податкової міліції ДПС (ДПА) у Сумській області.

30.12.2014 позивач звільнений згідно Наказу Міністерства доходів і зборів України №2277-0 від 19.12.2014 за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органі внутрішніх справ з посади заступника начальника управління - начальника відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області, маючи спеціальне звання «полковник податкової міліції».

При ознайомленні з грошовим атестатом, у позивача виникли сумніви щодо законності та обґрунтованості визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 37565, 50 грн. та розміру грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 12290, 80 грн., а саме: при їх обчисленні не було враховано один із видів грошового забезпечення, який позивач постійно отримував під час проходження служби - «різницю між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці (Постанова Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №596) у розмірі 2148, 32 грн.

З цього приводу під час звільнення позивач звернувся до працівників відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку ГУ Міндоходів у Сумській області, які усно відповіли, що дійсно вони не враховували зазначений вид грошового забезпечення - «різницю між розмірами грошового забезпечення» у розмірі 2148, 32 грн. при нарахуванні сум одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористану відпустку з огляду на те, що з цього питання не надходило жодних роз'яснень з Міністерства доходів і зборів України.

Крім того, при ознайомленні з довідкою про додаткові види мого грошового забезпечення за 2012-2014 роки від 29.12.2014 за вих. №199105, позивач виявив, що за час служби в податковій міліції вказана «різниця між розмірами грошового забезпечення» у сумі 2148,32 грн. не була також врахована при нарахуванні та виплаті мені матеріальної допомоги (на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань) за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року.

Зазначені наслідки: безпідставне та незаконне неврахування постійного виду грошового забезпечення «різниці між розмірами грошового забезпечення» у сумі 2148,32 грн. при визначенні сум одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку, а також при та виплаті мені матеріальної допомоги (на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань) за грудень 2013 року, серпень та листопад 2014 року, стали можливими внаслідок бездіяльності відповідача, який діяв в порушення діючого законодавства.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністратвиний позов, які мотивовані тим, що нарахування та виплата грошового забезпечення в ГУ Міндоходів у Сумській області здійснюється відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (зі змінами) та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 №114, методичних рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з читань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затверджених наказом Міністерством доходів і зборів від 29.11.2013 №735.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премій) та одноразових видів грошового забезпечення.

Згідно змін, що були внесені до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №597, у разі зменшення грошового забезпечення (без премій) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, за час роботи на займаній посаді виплачується різниця між грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами праці згідно з нормативно- правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Полковнику податкової міліції ОСОБА_1 дана виплата була установлена наказом ГУ Міндоходів у Сумській області від 19.12.2013 №70-ф та з виплачувалась 11.09.2013 в сумі 2148, 32 грн.

Відповідно до методичних рекомендацій виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюються у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення (без урахування виплат одноразового характеру) нарахованого у місяці, що передує події. При виплаті грошового забезпечення за час відпустки розмір виплат за кожний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплаченого у місяці настання події з урахуванням премії, риплаченої у місяці що передує події, на кількість днів даного місяця. Виплата одноразової допомоги при звільненні здійснюється у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, при цьому в розрахунок включається грошове забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру) виплачене у місяці настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці що передує події.

В розрахунок даних виплат не включена сума індексації грошових доходів громадян та різниця грошового забезпечення.

Отже, у визначення складових грошового забезпечення не включена різниця між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці, згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром грошового забезпечення, за новими умовами оплати праці та індексація грошових доходів громадян. Тому в розрахунок для нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні з органів податкової служби, компенсації невикористаної щорічної відпустки дані виплати ОСОБА_1 включені не були.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27.11.2000 позивач перебуває на службі в органах податкової міліції.

Так, наказом Державної податкової адміністрації в Сумській області від 29.11.2000 № 295-о позивача призначено на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділення розсідування кримінальних справ слідчого відділу податкової міліції УПМ ДПА у Сумській області (а.с. 51).

Наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області від 24.05.2013 № 5-о позивача призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області (а.с. 50).

Наказом Міністерства доходів і зборів України №2277-0 від 19.12.2014 позивач з 30.12.2014 звільнений за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органі внутрішніх справ з посади заступника начальника управління - начальника відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області, маючи спеціальне звання «полковник податкової міліції» (а.с. 12).

Наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області від 22.12.2014 №279-0, на підставі Наказу Міністерства доходів і зборів України №2277-0 від 19.12.2014 у зв'язку зі звільненням позивача 30 грудня 2014 року з податкової міліції у запас Збройних сил України, прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги (а.с. 13). Згідно зазначеного наказу вислуга років для виплати одноразової допомоги складає 14 років 01 місяць 03 дні. Крім того, зазначеним наказом прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік.

Виплата позивачу різниці заробітної плати (грошового забезпечення встановлена наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області від 19.12.2013 №70-ф з 11.09.2013 та визначена у розмірі 2 148, 32 грн. (а.с. 16).

Як встановлено з грошового атестату від 29.12.2014 № 09 вих. № 198/05 на час звільнення позивач мав наступні види грошового забезпечення:

- посадовий оклад у розмірі 2210,00 грн на місяць;

- оклад за військовим або спеціальним званням у розмірі 135,00 грн. на місяць;

- відсоткову надбавку за вислугу років у розмірі 40 відсотків у сумі 938,00 грн. на місяць;

- надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та вислугу років у сумі 1641,50 грн. на місяць (Постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268);

- надбавку за роботу у мовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків до посадового окладу у сумі 221,00 грн. на місяць (постанова Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414);

- різницю між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці (Постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 № 596) у розмірі 2148, 32 грн.

Виходячи з даних вищезазначеного грошового атестату на момент звільнення позивач був задоволений, зокрема: одноразовою грошовою допомогою при звільненні у розмірі 37 565, 50 грн. та грошовою компенсацією за невикористану відпустку у розмірі 12 290, 80 грн.

Згідно довідки Головного управління ДФС у Сумській області про додаткові види грошового забезпечення за 2012-2014 роки від 29.12.2014 вих. № 199105 позивачу виплачена матеріальна допомога за грудень 2013 року у розмірі 5 382, 54 грн., за серпень 2014 року у розмірі 6 250, 50 грн. та за листопад 2014 року у розмірі 5145, 50 грн. (а.с. 15).

Такиим чином, судом встановлено, що відповідачем при визначенні сум одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку, а також при виплаті позивачу матеріальної допомоги (на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань) за грудень 2013 року, серпень та листопад 2014 року було невраховано постійного виду грошового забезпечення «різниці між розмірами грошового забезпечення» у розмірі 2148, 32 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленого законодавством України для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 №1719 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги» установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядом та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1993 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», згідно пункту 10 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 9 березня 2006 року № 268 у разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови та визнанням такими, що втратили чинність, актів Кабінету Міністрів України та Указів Президента України, розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників державних та інших органів, умови оплати праці яких визначені цією постановою, та у працівників, прирівняних згідно з нормативно-правовими актами, що втрачають чинність, за умовами оплати праці до працівників державних органів, або яким передбачено збереження умов оплати праці за попередньою посадою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеною за умовами оплати праці, згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Згідно із п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 9 березня 2006 року № 268 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу, відряджених до органів державної влади та місцевого самоврядування, складається з посадового окладу, інших виплат (крім надбавки за ранг та надбавки за вислугу років), установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлених у розмірі і порядку, що визначаються законодавством для військовослужбовців.

Крім того, згідно методичних рекомендацій «Про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції», затверджених наказом ДПА України №576 від 12.10.2007, передбачено, що ці методичні рекомендації роз'яснюють порядок виплат особам начальницького складу податкової міліції грошового забезпечення за час хвороби, відпустки, при звільненні, а також при виплаті матеріальної допомоги (а.с. 18-19).

Розділом 1 методичних рекомендацій «Загальні положення» у термінології оплати праці методичних рекомендацій застосуються поняття: «Грошове забезпечення» включає оклади грошового утримання, надбавку за вислугу років, інші види грошового забезпечення: надбавки, доплати, преміювання тощо (які мають установлювати керівники органів у межах фонду оплати праці).

Розділом 2 методичних рекомендацій «Виплата матеріальної допомоги» передбачено, що керівник органу ДПС у межах асигнувань, що виділяються на утримання органів державної податкової служби, має право надавати особам начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення (без врахування виплат одноразового характеру), нарахованого у місяці, що передує події.

Відповідно до п. 7 методичних рекомендацій особам начальницького складу податкової міліції, які звільняються з органів державної податкової служби, за невикористану відпустку виплачується грошова компенсація. Для виплати грошової компенсації до розрахунку береться середньоденне забезпечення місяця настання події, яке множиться на кількість календарних днів невикористаної відпустки. Середньоденне грошове забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру) місяця настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події, на кількість календарних днів даного місяця.

Згідно із п. 8 методичних рекомендацій особам рядового і начальницького складу податкової міліції, які звільняються з органів державної податкової служби, у встановлених законодавством випадках виплачується грошова допомога у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому в розрахунок включається грошове забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплачене у місяці настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події.

Відповідно до ст.1 Конституції України Україна є правовою державою. Права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними, не можуть бути скасовані та при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних Законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22 Конституції України).

Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною, визначено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та даних ним у своїх рішеннях тлумачень, заробітна плата, грошове утримання визнані аспектами права на володіння власністю. Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477 від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Ніхто не може позбавити права на грошову та матеріальну винагороду за роки сумлінної, бездоганної і безперервної служби, розміри і порядок виплати якої визначені Указами Президента України №173 від 23.02.2002 року та № 389 від 05.05.2003 року.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для військовослужбовців як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання службовцям певних гарантій, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, четвертої статті 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), справа N 1-13/2004, зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Частиною 2 статті 8 Конституції України встановлено вимогу щодо законів України, які приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому суд також бере до уваги, що за змістом ст. 24 Конституції України рівність громадян, зокрема військовослужбовців, перед законом полягає у їх рівному праві на соціальний захист, гарантований ст.ст. 17, 46 Конституції України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міндоходів у Сумській області щодо неврахування виду грошового забезпечення - різниці між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці, встановленого заступнику начальника управління - начальнику відділу планування та моніторингу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Сумській області ОСОБА_1 наказом Головного управління Міндоходів у Сумській області від 19.12.2013 № 70-ф у розмірі 2148, 32 грн. при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року; одноразової грошової допомоги при звільненні з органів податкової міліції за останні повні календарні 14 років служби; грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік.

Зобов'язати Головне управління Міндоходів у Сумській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням різниці між розміром грошового забезпечення (без премій) за час роботи на займаній посаді, визначеними за умовами оплати праці згідно нормативно-правовими актами, що втратили чинність та розміром грошового забезпечення (без премій), установленими за новими умовами оплати праці: частину раніше не виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення за грудень 2013 року, серпень 2014 року та листопад 2014 року; частину раніше не виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з органів податкової міліції за останні повні календарні 14 років служби; частину раніше невиплаченої грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки за 2013 рік та 36 днів невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік, за вирахуванням усіх податків, зборів та інших платежів, які підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства України.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та підписано 17.02.2015.