Справа № 826/20689/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2015 року № 826/20689/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Мазур А.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Київської міської державної адміністрації Київської міської ради (КМДА) Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації Київської міської ради (далі - КМДА), Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Київтранспарксервіс») про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що по вул. Софії Перовської між вул. Желябова і Ежена Потьє розташована автостоянка ПП «РІК». 10.11.2014 з території даної стоянки було викрадено його транспортний засіб, чим завдано йому матеріальної шкоди.

Так, з метою встановлення обсягу відповідальності ПП «РІК» позивачем до КП «Київтранспарксервіс» та КМДА були направлені запити на отримання інформації. Крім того до КМДА було направлено звернення про надання безоплатної первинної правової допомоги.

Посилаючись на те, що запитувана інформація надана не в повній мірі, уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд зобов'язати надати повну інформацію за запитами на отримання інформації від 17.11.2014, 14.12.2014, 15.12.2014, а також консультацію і роз'яснення з правових питань, що стосуються організації автостоянок та майданчиків для паркування, викладених у зверненні про надання безоплатної первинної правової допомоги.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник КП «Київтранспарксервіс» проти задоволення позову заперечував та зазначив, що позивачу було надано всю необхідну інформацію в межах, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Представник КМДА у судове засідання не з'явився, заперечень суду не надав. Про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника КП «Київтранспарксервіс», всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2014 позивачем підготовлено запит на отримання публічної інформації, який був направлений Київській міській раді, КМДА, Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, «КП «Київтранспарксервіс», Управлінню державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві, КК «Київавтодор», КП «Київдорсервіс».

У даному запиті ОСОБА_1 просить надати наступну інформацію:

- чи включено земельну ділянку по вул. Софії Перовської між вул. Желябова та Ежена Потьє до переліку майданчиків платного паркування та чи закріплений він за КП «Київтранспарксервіс»;

- кадастровий номер, площу земельної ділянки на якій розміщений паркувальний майданчик, а також її правовий статус;

- чи приймалось рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень про передачу права власності чи користування земельною ділянкою із земель державної чи комунальної власності, чи укладався договір купівлі-продажу права оренди земельної ділянки для розміщення стоянки автомобілів і кому належить право користування зазначеної земельною ділянкою;

- чи розміщено майданчик для паркування за окремою адресою у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням Державтоінспекцією МВС, а також інформацію, яка стосується забезпечення на майданчику ПДР та в цілому його діяльності.

12.12.2014 КП «Київтранспарксервіс» надало позивачу відповідь на його інформаційний запит від 17.11.2014 де зазначило, що рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» КП «Київтранспарксервіс» визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів та стягнення паркувального збору, а тому вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» поширюються на комунальне підприємство лише у частині надання інформації, що стосується умов надання послуг з паркування транспортних засобів та цін на них. Також у відповіді вказано, що за комунальним підприємством закріплений паркувальний майданчик по вул. Софії Перовської, даний майданчик є комунальної власністю м. Києва та розміщення якого погоджено з Державтоінспекцією МВС. Майданчик для паркування є об'єктом благоустрою м. Києва.

Експлуатація паркувального майданчику, проведення розрахунків з фізичними особами за паркування транспорту здійснюється суб'єктом господарювання на підставі договору укладеного з КП «Київтранспарксервіс».

21.11.2014 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) позивачу надано відповідь на його запит від 17.11.2014 де повідомлено, що відповідно до даних міського земельного кадастру зазначена земельна ділянка (код - 88:136:045) площею 1751,09 кв.м обліковується за ПП «РІК» на підставі технічного звіту по встановленню меж землекористування. Станом на 31.12.2012 документи, що посвідчують право користування (власності) вказаною земельною ділянкою у Департаменті зареєстровані не були.

У запиті від 14.12.2014, адресованому Київській міській раді (Київській міській державній адміністрації), ГУ Державного земельного кадастру у м. Києві, реєстраційній службі головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки і інвестицій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту містобудування та архітектури Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1 просив:

- надати копії матеріалів отриманих у результаті проведення інвентаризації земельної ділянки (код - 88:136:045, площею 1751,09 кв.м); матеріали топографо-геодезичних вишукувань;

- надати інформацію про видачу дозволу на ремонт та/або улаштування майданчика для паркування транспортних засобів на вказаній земельній ділянці, інформацію про облаштування платних місць для паркування; копію розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про організацію майданчиків для паркування; копію рішення міської ради про встановлення збору за місця для паркування, яким затверджено перелік земельних ділянок відведених для паркування транспортних засобів; копію затвердженої в установленому порядку схеми організації дорожнього руху по вказаній земельній ділянці;

- надати інформацію про відповідність улаштованого майданчика для паркування транспортних засобів на вказаній земельній ділянці встановленим вимогам; інформацію про прийняття в експлуатацію автостоянки; інформацію про користувача зазначеної земельної ділянки; копію рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про передачу права власності чи права користування земельною ділянкою, оренди чи купівлі продажу, договору про сплату пойової участі; інші документи, що посвідчують право користування (власності) вказаною земельною ділянкою; надати кадастровий план та викопіювання з генерального плану та інших проектних матеріалів.

У матеріалах справи відсутні та не надані докази того, що на запит від 14.12.2014 відповідачами було надано відповідь.

У запиті від 15.12.2014, адресованому КП «Київтранспарксервіс» та Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1 просить надати інформацію про наявність договірних відносин КП «Київтранспарксервіс» та ПП «РІК» щодо облаштування майданчика для паркування; надати копію відповідного договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, який був чинний станом на 10.11.2014; копію раніше укладених договорів; копію схеми організації дорожнього руху по вказаному майданчику.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на запит від 15.12.2014 відповідачами було надано будь-яку відповідь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно до ч. 7 ст. 6 вказаного Закону, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У пункті 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначається, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 16 вищезазначеного Закону розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна, таємна та службова інформація.

У статті 7 вказаного Закону зазначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналізуючи матеріали справи щодо повноти надання відповіді на запит позивача від 17.11.2014, суд дійшов висновку, що відповідачами надано повну інформацію, яка знаходиться у їх володінні та була створена в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Разом з тим, згідно зі ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що матеріали справи не містять і відповідачами не надано доказів підготовки та вручення позивачу відповіді на його запити від 14.12.2014 та 15.12.2014, суд приходить до висновку, що відповідачами порушено право позивача на отримання публічної інформації.

Крім того, суд критично ставиться до доводів викладених КП «Київтранспарксервіс» в своїх запереченнях щодо надання відповіді позивачу на запит від 15.12.2014, оскільки в матеріалах справи наявні тільки відповіді на запит від 17.11.2014. Відповіді на запит від 15.12.2014 в матеріалах справи відсутні і відповідачами не надані.

Вирішуючи спір в частині надання безоплатної первинної правової допомоги, суд виходить з наступного.

08.12.2014 ОСОБА_1 направив звернення про надання безоплатної правової допомоги до КМДА, яке було отримано 08.12.2014, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції.

17.01.2015 ОСОБА_1 була надана відповідь, якою його було повідомлено, що у м. Києві безоплатна правова допомога працездатним особам, пенсіонерам та інвалідам надається відповідно до Положення про порядок організації та надання безоплатної правової допомоги особам, які опинились у складних життєвих обставинах, структурним підрозділом комунального підприємства «Госпкомоблуговування» «Центр правої допомоги киянам, які опинились у складних життєвих обставинах». Також позивачу роз'яснено механізм надання безоплатної первинної правової допомоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України ( 254к/96-ВР ) можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом (ст. 3 вказаного Закону).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг:

1) надання правової інформації;

2) надання консультацій і роз'яснень з правових питань;

3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру);

4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 7 цього Закону, надсилаються або подаються особами, які досягли повноліття, безпосередньо до центральних та місцевих органів виконавчої влади, територіальних органів центральних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції (ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону).

Частинами 1 - 4 ст. 12 Закону України «Про надання безоплатної правої допомоги» передбачено, що органи місцевого самоврядування з урахуванням потреб територіальної громади відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть утворювати в порядку, встановленому законом, спеціалізовані установи з надання безоплатної первинної правової допомоги.

Спеціалізовані установи, що надають безоплатну первинну правову допомогу, утворені органами місцевого самоврядування, є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.

Спеціалізовані установи, що надають безоплатну первинну правову допомогу, утворені органами місцевого самоврядування, фінансуються за рахунок коштів місцевих бюджетів, інших не заборонених законодавством джерел.

Повноваження та порядок діяльності спеціалізованих установ з надання безоплатної первинної правової допомоги встановлюються Положенням про установу з надання безоплатної первинної правової допомоги, яке затверджується на основі Типового положення про установу з надання безоплатної первинної правової допомоги.

Так розпорядженням Київського міського голови № 398/585 від 08.11.2006 «Про створення структурного підрозділу комунального підприємства «Госпкомобслуговування» «Центр правової допомоги киянам, які опинились у складених життєвих обставинах» було створено структурний підрозділ "Центр правової допомоги киянам, які опинились у складних життєвих обставинах" та затверджено Положення «Про порядок організації та надання безоплатної правової допомоги особам, які опинились у складних життєвих обставинах, структурним підрозділом комунального підприємства «Госпкомобслуговування» «Центр правової допомоги киянам, які опинились у складних життєвих обставинах» (далі - Положення).

Пунктом 1.1. зазначеного Положення передбачено, що це воно визначає умови та порядок надання структурним підрозділом комунального підприємства "Госпкомобслуговування" "Центр правової допомоги киянам, які опинились у складних життєвих обставинах" (далі - Центр) безоплатної правової допомоги окремим категоріям мало захищених верств населення м. Києва, які опинилися у складних життєвих обставинах і потребують правової допомоги.

Відповідно до цього Положення, Центром надається безоплатна правова допомога працездатним особам, пенсіонерам та інвалідам, зареєстрованим у м. Києві, якщо середньомісячний сукупний дохід на кожного члена сім'ї за попередній квартал не перевищує прожитковий мінімум більше ніж на 3 неоподатковуваних мінімуми прибутків громадян (п.1.3. Положення).

Крім того, ст. 59 Конституції України гарантується право кожному отримати безоплатну правову допомогу.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.09.2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) зазначив, що: «Важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України ( 254к/96-ВР ). Це право є одним із конституційних, невід'ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті "кожен має право на правову допомогу" поняття "кожен" охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 21, частини перша, друга статті 24 Основного Закону України).

Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Так, у своєму зверненні про надання безоплатної правової допомоги позивач не зазначає, що він є особою, яка опинилась у складних життєвих умовах, малозабезпеченим, тощо, і, як наслідок, просить надати правову допомогу на загальних підставах з урахуванням вимог Закону України «Про надання безоплатної правової допомоги».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність дій КМДА щодо ненадання правової допомоги позивачу за його зверненням від 08.12.2014.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись вимогами статей 11, 69 - 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації Київської міської ради та Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо нерозгляду запитів на інформацію від 14.12.2014 та від 15.12.2014.

3. Зобов'язати Київську міську державну адміністрацію Київської міської ради та Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати відповідь за результатами розгляду запитів на інформацію від 14.12.2014 та від 15.12.2014.

4. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо не надання безоплатної первинної правової допомоги ОСОБА_1.

5. Зобов'язати Київську міську державну адміністрацію Київської міської ради надати безоплатну первинну правову допомогу за зверненням від 08.12.2014 вх. № ОП/К-9704.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур