Справа № 683/2198/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/800/58974/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Ситников О.Ф. , розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.08.2014р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області з вимогами про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.01.2005р.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014р., позовні вимоги за період з 01.01.2005р. по 03.02.2014р. залишено без розгляду.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.09.2014р. позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області перерахувати та виплатити позивачу державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 04.02.2014р. по 02.08.2014р. включно з урахуванням проведених виплат.

У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить ухвали суду першої та апеляційної інстанцій про залишення позовних вимог без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 цього Кодексу передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Залишаючи позовні вимоги за період з 01.01.2005р. по 03.02.2014р. без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивач з січня 2005 року отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з даним адміністративним позовом до суду звернувся лише 04.08.2014р., при цьому не надав доказів в обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Посилання позивача в касаційній скарзі на норми Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» безпідставні, оскільки вказані норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.08.2014р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Ситников О.Ф.