Справа № 814/924/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 814/924/14

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
КП „ЕЛУ автодоріг"- Римська О.М. (довіреність) - Естеркін О.М. (довіреність)
ТОВ „Микдорсервіс"- Воронкова Т.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства „ЕЛУ автодоріг" на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом комунального підприємства „ЕЛУ автодоріг" до Миколаївської об'єднаної державної фінансової інспекції; третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю „Микдорсервіс" про визнання неправомірною та скасування п. 8 вимоги від 07.03.2014р. № 01-14/304, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Миколаївської об'єднаної державної фінансової інспекції; третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю „Микдорсервіс" про визнання неправомірною та скасування п. 8 вимоги від 07.03.2014р. № 01-14/304.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Комунальне підприємство „ЕЛУ автодоріг" не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що протягом 2010-2013 років позивач в якості підрядника надав Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради послуги з санітарного оброблення, в тому числі зимового утримання доріг. Оплата за ці послуги здійснювалася Миколаївською міською радою із місцевого бюджету.

Для проведення зазначених робіт позивачем залучалися субпідрядні організації. Зокрема, між позивачем в якості замовника та ТОВ «Микдорсервіс» в якості виконавця були укладені договори, предметом яких було надання послуг автотранспорту та дорожньої техніки в періоди 2010-2013 роки.

Посадовими особами відповідача було проведено виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2010р. по 30.09.2013р. за результатами якої складено акт ревізії від 27.01.2014р. №01-24/01, в якому зазначені встановлені в ході ревізії порушення законодавства з боку позивача.

Зокрема у акті перевірки зазначається, що за результатами зустрічної звірки з ТОВ «Микдорсервіс» встановлено, що протягом ревізійного періоду до актів виконання робіт по послугам автотранспорту та техніки включені вартість послуг автотранспорту та техніки без їх виїзду на загальну суму 117280, 27 грн. за період 2010, 2011, 2012 та 9 місяців 2013р. У подорожніх листах вартість таких послуг відображено записами «Чергування» або «відпрацьовано без виїзду». Відповідач в акті зазначає, що в порушення вимог п.п. 4,5,6 П(С)БО 16 «Витрати» та ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вартість послуг з чергування без виїзду безпідставно включено у витрати підприємства та призвело до збитків (т.1 а.с. 39).

В довідці про зустрічну перевірку ТОВ «Микдорсервіс» від 04.12.2013р. №01-25/43 зокрема встановлено, що зазначеним товариством на запит ревізорів не надано документів, які б підтверджували реальність виконання послуг по чергуванню водіїв автотранспорту у періоди, за які позивачем здійснена оплата як за автотранспорті послуги «без виїзду» або «чергування». Зокрема ревізорам не були надані документи по оплаті праці водіїв за роботу та години простою, табелі обліку робочого часу та відомості з нарахування заробітної плати.

07.03.2014р. відповідачем було видано позивачу вимогу про усунення порушень №01-14/304, у п.8 якої зокрема вимагалося від позивача:

- внести відповідні зміни до фінансової звітності шляхом проведення по бухгалтерському обліку коригування витрат на суму 117,28 тис грн. з одночасним відображенням в обліку дебіторської заборгованості на вказану суму по розрахунках з ТОВ «Микдорсеріс»;

- провести звірку взаєморозрахунків з ТОВ «Микдорсервіс» з оформленням відповідного акту;

- забезпечити стягнення з ТОВ «Микдорсервіс» безпідставно сплачені кошти в сумі 117, 28 тис. грн.;

- повернути до міського бюджету зайво одержані кошти в сумі 117, 28 тис. грн.

На підтвердження своїх позовних вимог відповідач надав суду копії договорів на виконання робіт, подорожні листи, акти виконаних робіт.

Як вбачається із копії наказів Департаменту житлово-комунального господарства виконкому Миколаївської міської ради №120 від 26.11.2010р., №114 від 11.11.2011р., №105 від 16.11.2013р. позивача (КП «ЕЛУ автодорог») було зобов'язано забезпечити готовність чергової служби в нічній час і цілодобове чергування при погіршенні погодних умов; у вихідні, будні та святкові дні, при сприятливих погодних умовах виконувати чергування без виїзду з підприємства; забезпечити укладення договорів із підприємствами та організаціями про передачу в розпорядження комунального підприємства «ЕЛУ автодоріг» техніки для цілодобового чергування на період ожеледиці та снігових заметів.

В той же час позивачем таких договорів суду не надано. Умовами договорів, укладених між позивачем і третьою особою не передбачалося обов'язків третьої особи здійснювати чергування автотранспорту або водіїв у зимовий період, не встановлювалися тарифи оплати за таке чергування, адже затрати третьої особи на проведення дорожніх робіт та на чергування мають бути неоднакові.

У позовній заяві позивач зазначає, що у нього наявна власна автомобільна техніка для очищення доріг, але її було недостатньо для якісного очищення. Але це свідчить про можливість позивача і власними силами забезпечити чергування власного автотранспорту і штатних водіїв та прибирання доріг в разі потреби. Тому для вирішення цієї справи важливим є відокремлення робіт, яки були проведені позивачем самостійно від таких самих робіт, які, за документами, мали бути проведені субпідрядною організацією. Для цього необхідно встановити факти реального виконання таких робіт такою організацією, а не лише складання актів виконаних робіт, і особливо це стосується послуг, які зазначені в бухгалтерських документах як «без виїзду» або «чергування»

Ані при проведенні зустрічної звірки ані в ході розгляду справи третя особа не надала документів, які б підтверджували факти проведення чергування без виїзду автотранспорту та понесені на це витрати. В той же час третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - це така особа, на права і обов'язки якої постанова по справі прямо не впливає, однак до якої в подальшому можуть бути заявлені вимоги однією із сторін. Тому така особа мала можливість в судовому засіданні доводити обґрунтованість витрат позивача на надані нею послуги та факт їх реального надання. В той же час ця особа наданим їй правом у судовому засіданні не скористалася, доказів на підтвердження зазначених обставин не надала.

Самі по собі акти виконаних робіт, в яких в автотранспортні послуги включені роботи без виїзду по «чергуванню» не можуть бути достатніми доказами здійснення відповідних витрат без підтвердження фактичного виконаннях цих робіт іншими доказами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги комунального підприємства „ЕЛУ доріг" про визнання неправомірною та скасування п. 8 вимоги від 07.03.2014р. № 01-14/304 належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства „ЕЛУ автодоріг", - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року по справі № 814/924/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 11 березня 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук