Справа № 804/1103/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 р. Справа №804/1103/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши в порядку скороченого провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Полум'я» про стягнення заборгованості, -
15 січня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Полум'я» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №2 за грудень 2014 року в сумі 2537,95 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що заявлена до стягнення заборгованість в сумі 2537,95 грн. виникла у зв'язку із несплатою відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно розрахунку від 04.12.2014 року №8066/02/14 за грудень 2014 року по пенсіонеру ОСОБА_1, яким визначені до сплати суми 1127,98 грн. (гр. 15) та 1409,97 грн. (гр. 16).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2015 року у справі відкрито скорочене провадження.
3 лютого 2015 року Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Полум'я» подано до суду заперечення проти позову, в обґрунтування яких відповідач зазначив наступне:
- нормами чинного законодавства України визначений обов'язок відповідача стосовно відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №1, проте, у позовній заяві викладені вимоги щодо стягнення відшкодування за Списком №2;
- витрати на виплату та доставку пенсій (у тому числі пільгових) несе Пенсійний фонд України;
- наданий позивачем розрахунок не є доказом понесення управлінням ПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки він не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій, а інших доказів понесення витрат не надано;
- особа, стосовно якої нараховано до сплати відповідачу суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вже працювала до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тому має право на пенсію за статтею 100 «Про пенсійне забезпечення», отже відсутні підстави для призначення пенсії за статтею 13 цього Закону.
З метою встановлення обставин нарахування спірних сум фактичних витрат судом витребувано у позивача додаткові докази, у зв'язку із чим ухвалою суду від 9 лютого 2015 року провадження у справі було зупинено до 26 лютого 2015 року.
Позивач у поясненнях, що надійшли до суду 23 лютого 2015 року, просив позовні вимоги задовольнити, зазначив, що заперечення відповідача не відповідають дійсності, оскільки пенсія гр. ОСОБА_1 призначена правомірно у відповідності до наданих документів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 7 листопада 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком.
З довідки №13 від 13.02.2013 року, виданої Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Полум'я» вбачається, що ОСОБА_1 працював з 04.01.1979 року по 25.02.2000 року у якості тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий у виробництві продукції сільського господарства протягом повного польового періоду у рослинництві або протягом календарного року у тваринництві. Вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення у відповідності до пункті «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Довідка видана на підставі наказів №1 від 04.01.1979 року, №4 від 25.02.2000 року, книги наказів, табеля, відомостей по заробітній платі.
Згідно довідки №14 від 13.02.2013 року, виданої Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Полум'я»:
- згідно рішення Ради РАПО №52 від 16. березня 1989 року Верхньодніпровське підприємство по виробництву яловичини Верхньодніпровського міжгосподарського агропромислового об'єднання по виробництву продуктів тваринництва було реорганізовано в колгосп «Дніпровський»;
- колгосп «Дніпровський» Верхньодніпровського району відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ, на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу (протокол №4 від 20 квітня 1994 року) був реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство «Дніпровське»;
- на підставі Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року №1529/99 КСП «Дніпровське» рішенням загальних зборів членів КСП (протокол №4 від 25 лютого 2000 року) реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Полум'я».
З розрахунку стажу по ОСОБА_1 (пенсійна справа №144558) вбачається, що до стажу за особливими умовами праці зараховані наступні періоди:
- 04.01.1979 - 30.11.1980, тракторист-машиніст у сільському господарстві, СГ СТОВ «Полум'я» - 1 рік 10 місяців 27 днів;
- 01.12.1980 - 31.12.1999, тракторист-машиніст у сільському господарстві, СГ СТОВ «Полум'я» - 19 років 1 місяць 0 днів.
Протоколом №1346 від 12.11.2014 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 07.11.2014 року у розмірі 1409,97 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що положеннями частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР (статтю доповнено абзацом четвертим згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17 лютого 2000 року №1461-ІІІ, який набрав чинності з 15 березня 2000 року) визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
На обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (абзац третій пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР).
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість заперечень та наявність у підприємства обов'язку відшкодовувати управлінню ПФУ витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівнику відповідача за списком №2.
Викладені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, неодноразово висловленій у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 31 січня 2011 року №21-69а10, від 13 лютого 2012 року №21-11а12.
Судом також не беруться до уваги твердження відповідача про понесення витрат на виплату та доставку пенсій (у тому числі пільгових) Пенсійним фондом України, оскільки такі доводи не є підставою для відмови у задоволенні позову, а посилання на рішення Вищого адміністративного суду України стосується інших питань, зокрема, стосувалась платників фіксованого сільськогосподарського податку що виплачували пенсії особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де такі платники фіксованого сільськогосподарського податку не повинні здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки з 01.01.2005 року виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
З 01.01.2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств платників фіксованого сільськогосподарського податку» від 31.05.2005 року №2613-ГУ згідно якого останній абзац пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється до 01.01.2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, 31.01.2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 6.1 частини 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції №21-1).
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції №21-1).
Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області складений розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з грудня 2014 року, по пенсіонеру ОСОБА_1, за яким: дата призначення пенсії (гр. 3) - 07.11.2014 року; стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, та стаж роботи на даному підприємстві (гр. 5, 6) - 20 років 0 місяців; частка плати даного підприємства (гр. 12) - 100%; сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з дати призначення пенсії до дати формування розрахунку (гр. 15) - 1127,98 грн.; місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії (гр. 16) - 1409,97 грн.
Суд погоджуються із доводами відповідача про те, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є доказом понесення управлінням ПФУ таких витрат, оскільки такий розрахунок є інформативним для підприємства, та визначає відомості для відшкодування витрат у добровільному порядку.
При цьому, до матеріалів справи долучено список №1 на зарахування пенсій, соціальних допомог на поточні рахунки в ПАТ «ПриватБанк» за період з 4 грудня по 25 грудня 2014 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 виплачена пенсія 22 грудня 2014 року у розмірі 2537,95 грн.
Таким чином, суд зазначає про підтвердження позивачем понесення фактичних витрат на виплату пенсій у заявленій до стягнення сумі та спростування доводів відповідача у цій частині.
Згідно пункту 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом №1058-IV).
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону №1788-XII.
Посилання відповідача на те, що особа, стосовно якої нараховано до сплати відповідачу суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вже працювала до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тому має право на пенсію за статтею 100 «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 1 січня 1992 року, не ґрунтується на фактичних обставинах щодо часу виникнення права на таке призначення - оформленні працівником пенсії після 1 січня 2004 року.
Крім того, суд вважає такі доводи помилковими, оскільки у цій справі предметом розгляду є не визначення права на пенсію ОСОБА_1, що працював на відповідних роботах за списком №2, а зобов'язання відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, до набуття права на пенсію за віком - 01.03.2018 року.
Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за грудень 2014 року за Списком №2 в сумі 2537,95 грн., оскільки відповідач доказів добровільного погашення заборгованості не надав.
Керуючись статтями 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Полум'я» про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Полум'я» на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за грудень 2014 року за Списком №2 в сумі 2537,95 грн. (дві тисячі п'ятсот тридцять сім грн. 95 коп.).
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя І.О. Верба