Справа № 2а-17645/12/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2015 р. м. Київ К/800/33035/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Мархаюк Марії Станіславівни, Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування рішень за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємць ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дій державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Мархаюк М.С., що складаються з відкриття виконавчого провадження згідно з рішенням, оформленим постановою від 19.11.12 р. про відкриття виконавчого провадження №35252789, і його бездіяльність при відкритті цього виконавчого провадження;

- скасування рішення державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Мархаюк М.С., оформленого постановою від 19.11.12 р. про відкриття виконавчого провадження №35252789, як таке, що порушує права позивача у сфері публічно - правових відносин;

- визнання протиправними дій державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Мархаюк М.С., що складаються з постановлення рішення про арешт коштів боржника від 20.11.12 р. ВП №35252789, і його бездіяльність при прийнятті цього виконавчого провадження;

- скасування рішення державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Мархаюк М.С., оформленого постановою від 20.11.12 р. про арешт коштів боржника №35252789 як таке, що порушує права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо повідомлення ФОП ОСОБА_4 про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №35252789 від 19.11.12 р. та постанови про арешт коштів боржника від 20.11.12 р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року.

Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неповне з'ясування обставин у справі, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

17.07.12 р. Окружним адміністративним судом м. Києва прийнято постанову у справі №2а-15431/10/2670 за позовом Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4, якою позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 заборгованість зі сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 193 574, 9 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 493 849 грн., всього на загальну суму 687 423, 9 грн.

Судове рішення в апеляційному порядку не оскаржено і набуло законної сили, про що 06.09.12 р. Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист, пред'явлений до виконання до ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 12.11.12 р.

19.11.12 р. постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №35252789 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.12 р. №2а-15431/10/2670, якою надано строк для добровільного виконання до 26.11.12р.

20.11.12 р. постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках; рахунок НОМЕР_2, відкритий в філії АТ "Імексбанк" у м. Києві, та належить боржнику, в межах суми стягнення 687 423, 9 грн.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності рішень та дій відповідача щодо прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо повідомлення ФОП ОСОБА_4 про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №35252789 від 19.11.12 р. та постанови про арешт коштів боржника від 20.11.12 р. суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем порушені вимоги ч.5 ст. 25 та ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", щодо невчасного направлення зазначених постанов боржнику та відсутністю доказів про їх отримання.

З таким висновком в цій частині погоджується суд касаційної інстанції, на підставі наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Також відповідно до ч.4 ст. 57 вказаного Закону, копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судами попередніх інстанцій зазначено про відсутність доказів виконання державним виконавцем вимог ст. 25 Закону щодо направлення позивачу як боржнику у виконавчому провадженні постанови про відкриття виконавчого провадження №35252789. В матеріалах справи міститься копія супровідного листа від 19.11.12 р. №1735/3 про скерування позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, проте, відповідачем не надано доказів фактичного скерування постанови та доказів її отримання позивачем.

Також зазначено про відсутність доказів виконання державним виконавцем вимог ст. 57 Закону щодо направлення позивачу як боржнику у виконавчому провадженні постанови про арешт коштів боржника від 20.11.12 р. ВП №35252808.

На підставі викладеного суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо порушення відповідачем строків скерування позивачу як учаснику виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника, суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконавче провадження ВП №35252789 відкрито відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", а постанову про арешт коштів чи майна боржника прийнято відповідно до ст. 57 вказаного Закону.

При цьому зазначили, що факт неповідомлення (неналежного повідомлення) сторони виконавчого провадження про винесені процесуальні документи не є підставою для їх скасування та визнання протиправними.

З таким висновком в цій частині погоджується суд касаційної інстанції, на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Також відповідно до ч.1 ст. 57 вказаного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч.2 ст. 57 Закону).

Відповідно до ч.3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.11.12 р. постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №35252789 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.12 р. №2а-15431/10/2670, якою надано строк для добровільного виконання до 26.11.12р.

Постанова про арешт коштів боржника від 20.11.12 р. винесена державним виконавцем, в межах суми стягнення - 687 423, 9 грн.

При цьому встановлено, що ідентифікаційний код боржника - НОМЕР_1, який зазначено у судовому рішенні та виконавчому документі дозволяє ідентифікувати боржника.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки оскаржувані рішення Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві мають цілком логічну послідовність і складаються із ряду фактів, які безперечно вказують на законність підстав для їх прийняття.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець