Справа № 347/1382/14-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р. Справа № 876/9807/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вижньоберезівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності, визнання недійсними та скасування рішень Вижньоберезівської сільської ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання неправомірною бездіяльності, визнання недійсними та скасування рішень Вижньоберезівської сільської ради, а саме:

визнати неправомірною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута її заява від 25.02.2013 року;

зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га.;

визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул.Ільницьких в с.Вижній Березів Косівського району;

визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1727 га;

визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1727 га;

визнати недійсним та скасувати Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013 року на земельні ділянки площею 0,1416 га кадастровий номер :02:002:0165 та 0,0311 га кадастровий номер :02:002:0164 ОСОБА_4, що видане на підставі рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року;

зобов'язати ОСОБА_4 звільнити незаконо захоплену земельну ділянку площею 0,1727 га що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом позивачка набула право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, до позивачки перейшла земельна ділянка площею 0,97 га, на якій розташоване дане будинковолодіння, на тих самих правах, що належала матері позивачки. У зв'язку з цим оскаржуваними рішеннями сесії Вижньоберезівської сільської ради порушуються права власності позивачки та право користування на згадану земельну ділянку. Вважає, що рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року, 20.01.2011 року, 22.02.2011 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 є незаконні та такі, що порушують її права на отримання земельної ділянки площею 0,97 га у власність, а тому підлягають скасуванню.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута заява ОСОБА_2 від 25.02.2013 року. Зобов'язано Вижньоберезівську сільську раду розглянути заяви ОСОБА_2 про передачу їй у приватну власність земельних ділянок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1152 є власником будинковолодіння в АДРЕСА_1. Вказане будинковолодіння успадковане позивачкою після смерті її матері, що належало їй на праві власності на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого Вижньоберезівською сільською радою від 31.08.2009 року. Вважає, що свідоцтво про право власності на спадщину, є документом, який підтверджує її право власності на успадковане майно, а тому висновок суду першої інстанції про те, що не зареєструвала права власності на спадкове майно є неправильним та суперечить чинному законодавству. Також вказує на те, що ОСОБА_3 не мав права отримати у власність земельну ділянку площею 0,17 га на підставі ч.1, 2 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки не був її законним користувачем так як частина вказаної земельної ділянки перебувала у користуванні її матері, а частина взагалі була передана їй у власність на підставі рішення 1997 року. Тобто, ОСОБА_3 міг отримати бажану земельну ділянку тільки після її вилучення у її матері в порядку передбаченому ч.6-10 ст.118 Земельного кодексу України. Крім цього зазначає, що суд першої інстанції не правильно відобразив у рішенні показання свідка ОСОБА_6

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що слід визнати неправомірною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута заява ОСОБА_2 від 25.02.2013 року та зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки в АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.12.2012 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1152, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_2, а спадщина на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належить спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого Вижньоберезівською сільською радою 23 лютого 2009 року на підставі рішень цієї ж ради від 31 серпня 2005 року за № 59 та від 28 січня 2009 року № б/н, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Вказаний жилий будинок належав сім'ї позивачки починаючи з 1974 року на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.1974 року нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Вижньоберезівської сільської Ради депутатів трудящих Косівського району Івано-Франківської області та був придбаний ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що стверджується копією договору купівлі-продажу.

Починаючи з червня 1992 року по 2006 рік за будинковолодінням матері позивачки ОСОБА_7 в АДРЕСА_1, відповідно до погосподарських книг Вижньоберезівської сільської ради обліковувалась земельна ділянка площею 1,47 га.

Починаючи з 2006 року по 2014 рік за будинковолодінням матері позивачки ОСОБА_7 в АДРЕСА_1, відповідно до по господарських книг Вижньоберезівської сільської ради обліковувалась земельна ділянка площею 0,97 га. у зв'язку з тим, що 0,50 га. рішенням сесії від 27.01.2006 року мати позивачки відписала племіннику ОСОБА_10.

Факт самовільного захоплення земельної ділянки матері позивачки підтверджується Актом №1 від 23.09.2010 року № 155/02-24 «Про результати встановлення факту самовільного захоплення земельної ділянки від 23.09.2010 року» складеного комісією Вижньоберезівської сільської ради.

Рішенням Вижньоберезівської сільської ради від 23.12.1997 року матері позивачки ОСОБА_7 передано в приватну власність земельну ділянку, що знаходиться в с. Вижній Березів Косівського району площею 0,85 га, а саме: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з копією довідки № 1028 від 18.08.2010 року виданої Вижньоберезівською сільською радою вбачається, що відповідно до записів по господарської книги, ОСОБА_7 з 1975 року є користувачем земельних ділянок площею 0,97 га, які їй передавалися у власність згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до копії довідки № 1285 від 29.12.2012 року виданої виконкомом Вижньоберезівської сільської ради вбачається, що мамі позивачки ОСОБА_7 відповідно до рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради № 16-а від 23.12.1997 р. передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1: 0,25 га на якій знаходиться житловий будинок і ця земля є для його обслуговуваня, 0,60 га для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_2 успадкувала майно ОСОБА_2 відповідно до заповіту ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з копією рішення Вижньоберезівської сільської ради № 16а. від 23 грудня 1997 року вбачається, що сесія Вижньоберезівської сільської ради народних депутатів вирішила передати ОСОБА_7 у приватну власність земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, рілля.

Відповідно до копії рішення Вижньоберезівської сільської ради № 17 від 20 січня 2011 року вбачається, що сесія Вижньоберезівської сільської ради розглянувши та обговоривши пропозицію сільського голови ОСОБА_11, щодо погодження меж суміжних землекористувачів у випадку смерті суміжного землекористувача, чи суміжних землекористувачів вирішили доручити погоджувати межі земельних ділянок сільському голові ОСОБА_11, попередньо розглянувши матеріали технічної документації із землеустрою на засіданні земельної комісії. Розглянувши та обговоривши заяву ОСОБА_4, який просить погодити йому межу земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_7 відповідно до кадастрових зйомок. Вирішено погодити межу між землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 згідно з кадастровими зйомками, дати дозвіл сільському голові ОСОБА_11 на підписання межі між суміжними землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розглянувши та обговоривши заяву ОСОБА_4, який просить затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки сесія сільської ради вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки загальною площею 0,1727 га відповідно до кадастрових зйомок.

Згідно з копією рішення Вижньоберезівської сільської ради № 23 від 22 лютого 2011 року вбачається, що сесія Вижньоберезівської сільської ради розглянувши заяву ОСОБА_4 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність, сесія сільської ради вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Керуючись п. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України вирішено передати ОСОБА_3 земельні ділянки загальною площею 0,1727 га, в тому числі по ділянках за цільовим призначенням: ділянка №3 - для ведення особистого селянського господарства площею 0,1416 га, в тому числі по угіддях: ріллі 0,1416 га, за адресою АДРЕСА_1; ділянка №3 - для ведення особистого селянського господарства площею 0,1416 га, в тому числі по угіддях: сінокіс 0,0311 га, за адресою АДРЕСА_1. Також ОСОБА_4 зобов'язано виконувати обов'язки власника земельної ділянки згідно з вимогами ст. 91 Земельного кодексу України.

Відповідно до копії довідки № 98/102-22 від 26.05.2011 року виданої Вижньоберезівською сільською радою вбачається, що сесією Вижньоберезівської сільської ради від 22 лютого 2011 року ухвалено рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з копією висновку № 1030 складеного 13.10.2011 року вбачається, що фактична загальна площа земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1, які знаходяться під будівлями і спорудами та землями особистого селянського господарства, що надані в користування ОСОБА_7 складає 0,9617 га, в т.ч. земельна ділянка №1 площею 0,8549 га та №2 площею 0,1068 га. на земельній ділянці №1 якою користується ОСОБА_7 загальною площею 0,8549 га, місце накладання земельної ділянки якою користується ОСОБА_3 площею 0,1381 га.

Відповідно до копії виписки з по господарських книг Вижньоберезівської сільської ради № 94/02-24 від 20.05.2014 р. вбачається, що кількість землі, яка рахувалася за погосподарським номером АДРЕСА_1, де була зареєстрована ОСОБА_7, з 2007 по 2010 роки залишилось 0,97 га. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. У графі спадкові відомості записано ГАЗ - 314642, РЕМ - 28004344. - 0,1727 га, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013 р. під № ОСОБА_12.

Згідно з копією заяви ОСОБА_2 від 25.02.2013 р. адресованої Вижньоберезівській сільській раді, яка отримана адресатом 25.02.2013 року вбачається, що позивачка просила Вижньоберезівську сільську раду ухвалити рішення, яким надати позивачці дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га.

Відповідно до копії довідки № 469 від 02.04.2014 року виданої виконкомом Вижньоберезівської сільської ради вбачається, що у 2013 та 2014 роках засідань сесій Вижньоберезівської сільської ради по розгляду заяв землекористувачів не було.

Згідно з копією ухвали Вищого адміністративного суду від 13 березня 2014 р. по справі № К/800/14404/13 та оглянутої в судовому засіданні справи № 0910/2-а-4347/2011 за адміністративним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, Вижньоберезівської сільської ради про визнання незаконними рішень сесії Вижньоберезівської сільської ради, суд встановив, що 09 червня 2011 року ОСОБА_7 звернулася в суд із адміністративним позовом до Вижньоберезівської сільської ради та ОСОБА_4 в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просила: 1) визнати недійсними та скасувати: а) рішення від 14.09.2010 року в частині призупинення вирішення її заяви про затвердження технічної документації і передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,9590 га що розташована в АДРЕСА_1; б) рішення від 16.12.2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1; в) рішення від 20.01.2011 року в частині погодження межі між землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 згідно кадастрових зйомок по лінії Г-А та надання дозволу сільському голові на підписання межі між суміжними землекористувачами; г) рішення від 22.02.2011 року про передачу у приватну власність земельної ділянки, що по АДРЕСА_1,; 2) визнати протиправною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради по розгляду заяви позивача за вересень 2010 року щодо приватизації земельної ділянки, що по АДРЕСА_1,; 3) зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду затвердити технічну документацію і передати позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,9590 га, що по АДРЕСА_1.

Постановою Косівського районного суду від 16.02.2012 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Вижньоберезівської сільської ради та скасовано: - рішення Вижньоберезівської сільської ради від 14.09.2010 року в частині призупинення вирішення заяви ОСОБА_7 про затвердження технічної документації і передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,9590 га, що розташована АДРЕСА_1, Косівського р-ну; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що в АДРЕСА_1; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 в частині погодження меж між землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 згідно кадастрових зйомок по лінії Г - А та надання дозволу сільському голові на підписання межі між суміжними землекористувачами; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року про передачу ОСОБА_3 земельних ділянок в приватну власність. Зобов'язано Вижньоберезівську сільську раду затвердити ОСОБА_7 технічну документацію на земельну ділянку площею 0,9590 га, що знаходиться в с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області та передати її у приватну власність.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 р. постанова суду першої інстанції визнана нечинною та закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 р. залишено без змін.

Відповідно до листа Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області №8-2-35/91 від 14.05.2014 року, адресованого ОСОБА_1 вбачається, що адресату роз'яснено те, що ОСОБА_2 на сьогодні має право як спадкоємиця, на оформлення проввовстановлюючих документів на земельні ділянки, які передані у власність її матері.

Згідно з копією виписки з по господарських книг Вижньоберезівської сільської ради № 99/02-24 від 26.05.2014 р. вбачається, що станом на 2010 рік за ОСОБА_7 головою господарства що по АДРЕСА_1 записано землі 0,97 га.

Відповідно до копії виписки з по господарських книг Вижньоберезівської сільської ради № 92/02-24 від 16.05.2014 р. вбачається, що за господарством що по АДРЕСА_1 у графі земля записано на 2014 р. - 0,97 га. Відповідно до виписки з по господарських книг Вижньоберезівської сільської ради № 167/02-24 від 09.10.2014 р. вбачається, що за господарством що по АДРЕСА_1 у графі земля записано на 2014 р. - 0,97 га.

Згідно з копією довідки № 127/02-24 від 25.06.2011 р. вбачається, що за господарством ОСОБА_4 з 1980 року у селі Вижній Березів рахується земельна ділянка 1,20 га.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 2902057 від 25.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0311 га.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 2904454 від 25.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1416 га.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідних рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Представник відповідача, Вижньоберезівської сільської ради в поданій суду заяві вимоги адміністративного позову заперечила, однак не надала підтверджуючих в заперечення позовних вимог документів, а тому суд вважає, що підстави для доказування позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута її заява від 25.02.2013 року та зобов'язання Вижньоберезівську сільську раду дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки в АДРЕСА_1, Косівського р-ну, с.Вижній Березів, для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, відсутні.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що слід визнати неправомірною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута заява ОСОБА_2 від 25.02.2013 року та зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки в АДРЕСА_1, Косівського р-ну, с.Вижній Березів, для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Таким чином, підставами для визнання рішення недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення. Обов'язковою умовою визнання рішення недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного рішення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки у справі.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття оспорюваного рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивачки.

З системного аналізу вказаних норм законодавства слід прийти до висновку, що підставами для визнання недійсним рішення є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивачки у справі. При цьому захист таких прав має бути нерозривно пов'язаний з тим фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Передчасне уявлення позивачки про наявність підстав для задоволення позову у обраний спосіб, за відсутності при цьому порушень її прав та інтересів оспорюваними рішеннями, не є підставою для задоволення такого позову, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погодилась колегія суддів, що позивачка не надала до суду належного документального підтвердження, що вона є власником чи користувачем земельної ділянки, на захист якого вона звернулася до суду, не зазначила, яким чином в момент прийняття оспорюваного акту оскаржуване рішення порушувало її права на земельну ділянку площею 0,17 га.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року у справі №347/1382/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний