Справа № 2011/2а-264/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2015 р. м. Київ К/9991/43206/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (далі Управління), Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі Адміністрація), у якому, з урахуванням заяв про уточнення та зменшення позовних вимог, просив зобов'язати Управління здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги, встановленої частиною 16 статті 21 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3475-ІV «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», а також зобов'язати Адміністрацію виділити Управлінню грошові кошти для виплати такої допомоги у розмірі 236628 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що розмір спірної допомоги обчислений відповідачами з порушенням вимог законодавства, чим порушені його права, а тому просив задовольнити позов.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2012 року позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року, постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково, зобов'язано Адміністрацію Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України призначити позивачу виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він обіймав на день звільнення та провести виплату цих сум з урахуванням раніше виплачених.

У касаційній скарзі відповідач - Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалене рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, апеляційний суд виходив з того, що позивачу належить право на спірну одноразову грошову допомогу, а її призначення і виплата повинна здійснюватись саме Адміністрацією.

Проте до такого висновку суд частково дійшов без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права, з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов'язаний навести дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Як встановлено судами позивач проходив службу в Управлінні Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області та наказом від 10 грудня 2010 року був звільнений зі служби за підпунктом 3 пункту 92 (за станом здоров'я) Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828 (далі Положення).

28 березня 2011 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням військової служби.

У квітні 2011 року позивач звернувся до Управління з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої з частиною 16 статті 21 Закону № 3475-ІV, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення згідно з Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2008 року № 605 (далі Порядок).

У грудні 2011 року позивачу було виплачено спірну допомогу на підставі пункту 2 Порядку виходячи з розміру 36-місячного грошового забезпечення, як особі звільненої із служби в Держспецзв'язку у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби.

З такими діями відповідачів позивач не погодився та зазначив, що його інвалідність настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби і пов'язане з виконанням службових обов'язків, а тому розмір допомоги повинен обчислюватись виходячи із розміру 48-місячного грошового забезпечення.

Так, правові основи організації та діяльності Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визначає Закон № 3475-ІV.

У відповідності до частини 16 статті 21 Закону № 3475-ІV у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов'язаних з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у період проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В свою чергу, відповідно до абзаців 6, 9 пункту 2 Порядку грошова допомога виплачується особам рядового чи начальницького складу та особам, звільненим із служби в Держспецзв'язку у разі настання інвалідності у зв'язку з виконанням службових обов'язків чи після звільнення із служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби і пов'язані з виконанням службових обов'язків, - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Водночас, пунктом 6 Порядку встановлено, що особа, якій виплачується грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, подає до уповноваженого органу: заяву, написану власноручно, про виплату грошової допомоги у зв'язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язано з вчиненням такою особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; копію довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності та (або) ступеня втрати працездатності у разі поранення (контузії, травми або каліцтва); копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, дату його видачі та місце реєстрації особи (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера.

Судами правильно встановлено, що позивач належав до осіб начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, надав усі необхідні документи для виплати допомоги, передбачені Порядком, його інвалідність пов'язана з захворюванням, що мало місце в період проходження служби і пов'язане з виконанням службових обов'язків, що підтверджується висновком МСЕК та свідоцтвом про хворобу.

З огляду на викладене, суди дійшли правильних висновків щодо права позивача на одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 16 статті 21 Закону № 3475-ІV, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він займав.

Правильними є також висновки суду апеляційної інстанції щодо зобов'язання Адміністрації призначити спірну допомогу, що узгоджується з пунктом 8 Порядку.

Разом з тим, зобов'язуючи Адміністрацію здійснити позивачу виплату вищезазначеної допомоги, апеляційний суд не врахував пункту 9 Порядку, згідно якого грошова допомога виплачується шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті для такої мети.

При цьому, уповноваженим органом, в розумінні пункту 5 Порядку є Адміністрація Держспецзв'язку, регіональний орган, територіальний підрозділ, установа чи заклад Держспецзв'язку за останнім місцем проходження служби.

Враховуючи те, що останнім місцем проходження служби позивача було Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області, то саме цей орган і є уповноваженим на здійснення грошової допомоги, в розумінні вищевказаних положень Порядку.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції про зобов'язання Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України провести позивачу виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він обіймав на день звільнення, є помилковими, тому його рішення, не відповідає вимогам законності та обґрунтованості і підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало