Справа № 821/1899/14
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1899/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жук С.І.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної фінансової інспекції в Херсонській області та Державного підприємства "Дослідного господарства "Копані" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Державного підприємства "Дослідного господарства "Копані" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі-позивач, ДФІ в Херсонській області) звернулася до суду з позовом до Державного підприємства "Дослідного господарства "Копані" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України (далі-відповідач, ДП "ДГ "Копані", Підприємство), в якому просить зобов'язати відповідача виконати п. 2, 3, 5, 7 вимоги від 18.04.2014 року № 21-07-14-14/2457.

Позов мотивований тим, що що в ході проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача, яка мала місце з 23.12.2013 р. по 11.03.2014 р., були встановлені порушення вимог чинного законодавства, які зафіксовані в акті від 17.03.2014 р. №07-17/03.

На підставі вказаного акту позивачем виставлено вимогу від 18.04.2014 р. №21-07-14-14/2457, якою зобов'язано відповідача вжити заходи щодо усунення вказаних у вимозі порушень, про що повідомити ДФІ в строк до 16.05.2014 р.

Відповідач в повному обсязі цю вимогу не виконав в установлені строки, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Державне підприємство «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної академії аграрних наук України виконати пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 в частині усунення порушення шляхом стягнення з винних осіб шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України. Зобов'язано Державне підприємство «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної академії аграрних наук України виконати пункти 5 та 7 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову у частині зобов'язання виконати ч. 2 вимоги.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін по справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що працівниками ДФІ в Херсонській області на виконання п.1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на IV квартал 2013 року у термін з 23.12.2013р. по 11.03.2014р. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Дослідне господарство "Копані" Інституту зрошуваного землеробства Національної академії аграрних наук України за період з 01.10.2010р. по 01.11.2013р., за наслідками якої складено акт ревізії від 17.03.2014р. № 07-17/03.

На підставі акту ревізії, в якому викладені висновки ревізорів про допущені відповідачем порушення, позивачем надіслано на адресу ДП "ДГ "Копані" лист-вимогу від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, якою відповідача зобов'язано усунути ці порушення та повідомити про їх виконання до 16.05.2014р.

В зазначеному вище акті від 17.03.2014р. № 07-17/03 ревізорами викладені наступні висновки про допущені відповідачем порушення.

Так, ревізією встановлено, що у 2011р. відповідачем придбано 2 легкові автомобілі - Volkswagen Passat В7 вартістю 279 600,00 грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35 вартістю 255 250,00 грн. (з ПДВ). Як зазначає позивач, придбання цих автомобілів здійснено з порушенням "Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06. 2005 р. №173 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 16.03. 2009 р. №216) і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.04. 2009 р. за №336/16352, пп.2 "б" п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р. №1673 "Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів" та ст.ст. 75, 78 Господарського кодексу України, оскільки фінансовим планом Підприємства на 2011 рік не передбачені витрати на придбання автомобілів, у відповідача була відсутня об'єктивна потреба у їх придбанні, яке до того ж відбулось без погодження Національною академією аграрних наук України як органу, уповноваженому управляти майном Підприємства.

В подальшому автомобіль Volkswagen Passat В7 (балансовою вартістю 239 990,00 грн. без ПДВ) відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 23.11.2011р. №20 було безоплатно передано 11.01.2012р. на баланс Технологічного інституту молока та м'яса Національної академії аграрних наук України (з 31.01.2012р. - Інститут продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України).

Як зазначає позивач, вказане порушення вимог перелічених нормативних актів призвело до незаконних витрат Підприємства щодо придбання автомобілів Volkswagen Passat В7 вартістю 279 600,00 грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35 вартістю 255 250,00 грн. (з ПДВ), чим нанесено шкоди Підприємству на суму 279 600,00 грн.

Пунктом 2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 відповідача зобов'язано усунути це порушення шляхом вжиття заходів щодо стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн. з Інституту продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України або повернення автомобіля Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", в інакшому випадку порушення слід усунути шляхом стягнення з осіб, винних у заподіянні шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі- КЗПП України).

Також в акті ревізії зазначено, що внаслідок не проведення позовної діяльності в судах щодо стягнення дебіторської заборгованості фактично втрачено боржників у зобов'язаннях, що призвело до недоотримання доходів на загальну суму 1 187 193,33 грн. Зокрема, відповідач списав дебіторську заборгованість згідно із актом інвентаризації від 26.11.2011р. №8 на вказану вище суму та не отримав коштів: від ПП "Компанія АгроАльянс" в сумі 1 120 227,80 грн. за відпущене насіння відповідно до договору постачання від 20.08.2008р.; від ТОВ "Вішва Ананда" в сумі 7 560,00 грн. за відпущене насіння відповідно до договору постачання від 22.08.2008р.; від СП "Укрсоя" в сумі 56 300,00 грн. за відпущене насіння; 3 105,53 грн. за відпущену солому ТОВ "Таврія-Агро-Капітал" й ТОВ "Агрокомінвест".

Крім того, у грудні 2011р. відповідачем списано дебіторську заборгованість в сумі 479 550,00 грн. за не отримані страхові послуги від ЗАТ "Страхова компанія "Укрінстрах".

Наведене, на думку позивача, є порушенням ст.193 Господарського кодексу України, пп.пп. 7, 8 9 п.11 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11. 2008 р. №1040, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10. 1999 р. №237 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10. 1999 р. за №725/4018 і це порушення призвело до недоотримання Підприємством доходів в загальній сумі 1 666 743,33 грн.

У зв'язку з цим пунктом 3 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 відповідача зобов'язано усунути це порушення шляхом відображення в бухгалтерському обліку підприємства дебіторську заборгованість в сумі 1 666 743,33 грн. та провести претензійно-позовну роботу і забезпечити стягнення коштів в зазначеній сумі, в інакшому випадку порушення слід усунути шляхом стягнення з осіб, винних у заподіянні шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗПП України.

Також ревізією виявлено випадки списання пального згідно подорожніх листів на автомобілі Hyundai, державний номер ВТ9060АТ та ВАЗ-1213, державний номер ВТ5111АВ, використання яких водіями здійснювалось у вихідні та святкові дні без відповідних наказів чи дозволів керівництва та без відображення у Табелі обліку робочого часу, що на думку позивача не підтверджує використання зазначених автомобілів у вказаних випадках для виконання службової чи господарської діяльності Підприємства.

З цього позивач робить висновок про незаконне списання пального марки А-92, А-95 в загальній кількості 1 257,93 л. на загальну суму 13 539,97 грн., що є порушенням п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за №27/4248 та п.1 ст.3, п.п.6, 7 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV.

Пунктом 5 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 відповідача зобов'язано усунути це порушення шляхом утримання із заробітної плати працівників або внесенням в касу підприємства сум незаконно списаного пального або фактичним внесенням пального марки А-92, А-95 в загальній кількості 1 257,93 л., в інакшому випадку порушення слід усунути шляхом стягнення з осіб, винних у зайвих грошових виплатах кошти у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗПП України.

Крім того, ревізією виявлено, що у період з 01.09.2010р. по 01.11.2013р. директору Підприємства виплачувалась надбавка в розмірі 30% тарифної ставки водія, всього сплачено йому кошти в сумі 10 067,54 грн., на які нараховані внески до цільових фондів в сумі 2 218,94 грн.

Пунктом 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 відповідача зобов'язано усунути це порушення шляхом утримання із заробітної плати працівника або внесенням в касу підприємства безпідставно нарахованої надбавки в сумі 10 067,54 грн. та проведенням відповідних коригувань по сплаті внесків до державних цільових фондів в сумі 2 218,94 грн.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виконати п.2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 підлягають задоволенню частково, а вимоги щодо зобов'язання виконати п.п.5, 7 цієї вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 7 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Колегія суддів зазначає, що вимога від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, у тому числі і її пункти 2, 3, 5, 7 відповідачем в судовому порядку не оскаржувалась і на даний час є чинною.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що належних та допустимих доказів на підтвердження фактів виконання п.п. 2, 3, 5, 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 або їх незаконності відповідачем не надано. Подані ж представником відповідача листи-звернення до прокуратури Білозерського району з питань представництва інтересів ДП "ДГ "Копані" в судових інстанціях та до Інституту продовольчих ресурсів з пропозицією повернути автомобіль Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", як і листування між Національною академією аграрних наук України та ДФІ в Херсонській області не можуть бути розцінені як докази усунення порушень та виконання вимоги позивача від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ревізією встановлено порушення відповідачем "Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06. 2005 р. №173 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 16.03. 2009 р. №216) і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.04. 2009 р. за №336/16352, пп.2 "б" п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р. №1673 "Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів" та ст.ст. 75, 78 Господарського кодексу України, яке полягало у тому, що ним у 2011р. придбано 2 легкові автомобілі - Volkswagen Passat В7 вартістю 279 600,00 грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35 вартістю 255 250,00 грн. (з ПДВ), при тому що фінансовим планом Підприємства на 2011 рік не передбачені витрати на придбання автомобілів, у відповідача була відсутня об'єктивна потреба у їх придбанні, яке до того ж відбулось без погодження Національною академією аграрних наук України як органу, уповноваженому управляти майном Підприємства.

Однак у п.2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 позивач вимагає від відповідача усунути це порушення шляхом вжиття заходів щодо стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн. з Інституту продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України (якому було передано безоплатно на баланс автомобіль Volkswagen Passat В7 відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 23.11.2011р. №20) або повернення автомобіля Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", в інакшому випадку порушення слід усунути шляхом стягнення з осіб, винних у заподіянні шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі- КЗПП України).

Колегія суддів зазначає, що автомобіль Volkswagen Passat В7 (балансовою вартістю 239 990,00 грн. без ПДВ) відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 23.11.2011р. №20 було безоплатно передано 11.01.2012р. на баланс Технологічного інституту молока та м'яса Національної академії аграрних наук України (з 31.01.2012р. - Інститут продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України).

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивача не заперечували обставин щодо правомірності такої передачі та відповідності її вимогам Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу". Тобто, порушення полягало виключно у придбанні відповідачем автомобілів, а не у безоплатній передачі одного з них в подальшому на баланс іншої організації, що віднесена до відання Національної академії наук України або галузевих академій наук, яка, до того ж, є розпорядником майна ДП "ДГ "Копані".

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що жодних законних підстав для стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн. (вартості безоплатно переданого автомобіля) з Інституту продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України або повернення від цієї юридичної особи автомобіля Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані" позивач не наводить ні в акті ревізії, ані у вимозі від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, ані у позовній заяві.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідність вимогам щодо законності і обґрунтованості п.2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 в частині зобов'язання відповідача вжити заходів щодо стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн. з Інституту продовольчих товарів Національної академії аграрних наук України або повернення від цієї юридичної особи автомобіля Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані". В решті пункт 2 цієї вимоги є законним і підлягає виконанню відповідачем.

Щодо п.3 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 колегія суддів зазначає наступне.

Цим пунктом вимоги відповідача зобов'язано усунути порушення вимог законодавства, яке полягало у не проведенні позовної діяльності в судах щодо стягнення дебіторської заборгованості та фактичній втраті боржників у зобов'язаннях, що призвело до недоотримання доходів, шляхом відображення в бухгалтерському обліку підприємства дебіторську заборгованість в сумі 1 666 743,33 грн. та проведення претензійно-позовної роботи і забезпечення стягнення коштів в зазначеній сумі, в інакшому випадку порушення слід усунути шляхом стягнення з осіб, винних у заподіянні шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗПП України.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що вказана дебіторська заборгованість була списана відповідачем згідно з актами інвентаризації у 2011 році у зв'язку із минуванням строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що по-перше, вказана заборгованість має ознаки безнадійної дебіторської заборгованості, визначення якої надано п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 р. №237; по-друге, ця заборгованість списана відповідачем, а тому фактично позивачем вимагається від відповідача відобразити (поновити) в обліку суми безнадійної дебіторської заборгованості за попередні періоди.

При цьому позивачем не наведено відповідного правового обґрунтування для застосування саме такого способу усунення порушення, який вказаний ним у вимозі від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, як і не зазначено положення конкретних нормативних актів, які б передбачали обов'язок відповідача відобразити в обліку списану в попередніх періодах дебіторську заборгованість, яка має ознаки безнадійної.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що п.3 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, на думку суду, не відповідає критеріям законності і обґрунтованості, оскільки позивачем не наведено правового обґрунтування стосовно зобов'язання відповідача відобразити в обліку списану дебіторську заборгованість, щодо якої минули строки позовної давності, а також щодо його обов'язку провести претензійно позовну роботу зі стягнення такої заборгованості.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що п.п. 5, 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 є законними і підлягають виконанню відповідачем, оскільки обставини порушення підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані висновки позивача про незаконність списання пального та про безпідставність виплати керівнику Підприємства надбавки, не передбаченої укладеними з ним контрактом, а спосіб усунення порушення відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідного господарства "Копані" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення,

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Державного підприємства "Дослідного господарства "Копані" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України про зобов'язання вчинити певні дії,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.