Справа № 9101/179008/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 рокусправа № 2а/0470/11045/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2012р. у справі № 2а/0470/11045/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія"

до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання незаконним, скасування податкового повідомлення-рішення та визнання незаконними дії ,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікторія" (далі по тексту - позивач) звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, Лівобережна МДПІ, податковий орган) № від 04.09.2012 р. та визнання незаконними дій відповідача щодо виключення 388161,08грн. зі складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість у травні-липні 2011 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось про те, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства, дії відповідача неправомірні. Позивач стверджує, що податковим органом не доведено, що договір, укладений позивачем з його контрагентом, порушує публічний порядок та не спрямований на реальне настання правових наслідків.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково. При цьому суд зазначив, що вимога про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 04.09.2012р. обґрунтована. Суд визначився щодо незаконності дій відповідача стосовно викладення в акті перевірки відомостей про завищення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 388161,08 грн. за травень-липень 2011 р.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що правочин, укладений позивачем з його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Шакті Д" (договір поставки №11 від 12.05.2011р.) є нікчемним, тому висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, обґрунтовані.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 09.07.2012 р. Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.03.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.03.2012 р.

За результатами перевірки складено акт № 2793/22/31467963 від 23.07.2012 р. (а.с. 26-70).

В зазначеному акті вказується, що в перевіряємому періоді основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" було вирощування та оптова торгівля квітами - троянди в асортименті та надання в оренду обладнання та приміщень. Станом на 31.03.2012 р. загальна чисельність працівників на підприємстві становить 105 осіб. Для здійснення господарської діяльності використовувались офісні, складські приміщення, земельні ділянки.

В ході перевірки встановлені взаємовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" з контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Шакті Д" на підтвердження господарський правовідносин податковому органу надані податкові та видаткові накладні, документи, які свідчать про проведення розрахунків за товар в безготівковій формі.

В акті перевірки зазначається про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторія":

1) п.п. 14.1.35, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14; п. 1351, 135.2 та 135.4 ст. 135; п. 137.1 ст. 137; пп.138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138; пп.139.1.9. п. 139.1 ст. 139 розд. ІІІ Податкового кодексу України, ч. 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України, ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; п. 2.4, п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 411 770,00 грн., у тому числі за 2 квартал 2011 р. в сумі 288 625,00 грн. та за 3 квартал 2011 р. в сумі 123 145,00 грн. (а.с. 64).

Висновки податкового органу обґрунтовано тим, що правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" з контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Шакті Д" є нікчемним, оскільки у вказаного контрагента позивача відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності: відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби.

В розділі 3.2 акту перевіркою вказується про завищення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 388161,08грн. (а.с. 48-56). На підставі акту № 2793/22/31467963 від 23.07.2012 р. Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2012 р., яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 411770,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 1,00 грн. (а.с. 71).

Висновки податкового органу пов'язані з наступними обставинами. 12.05.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторія" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шакті Д" (Покупець) укладено договір поставки №11. Відповідно до умов договору Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність товар, а Покупець прийняти та сплатити товар за цінами в кількості, номенклатурі та асортименті, вказаними в специфікаціях.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW відповідно до тлумачення Міжнародних правил "Інкотермс" (а.с. 81).

Як свідчать матеріали справи, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Шакті Д" та правомірності і розміру валових доходів та валових витрат підприємства надавалися наступні документи: договір поставки № 11 від 12.05.2011 р., специфікації, податкові декларації, реєстр виданих та отриманих податкових накладних, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, калькуляції вартості виробництва продукції, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), штатний розпис, інвентаризаційні описи (Т. 1 а.с. 81-250, Т. 2 а.с. 1-250, Т. 3 а.с. 1-140).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами п.п.135.1, 135.2, 135.4. ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

При цьому доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Згідно з п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Так, відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до Інкотермс (Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) від 01.01.2000 р. термін "франко-завод" (ЕХW) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Згідно з п.А.4 Поставка продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.

Згідно з п. А.8 Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення у продавця немає зобов'язань.

Як свідчать матеріали справи, первинні документи, надані позивачем, відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Норми чинного законодавства, яке регулює порядок визначення валових доходів та валових витрат, не передбачають позбавлення платника податків права на формування доходів та витрат господарської діяльності в разі порушення його контрагентами вимог податкового законодавства за умов дотримання платником податку положень законодавства та документального підтвердження розміру своїх доходів та витрат. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Доводи податкового органу щодо оцінки договору поставки з точки зору його нікчемності не приймаються до уваги, оскільки у відповідності до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Більш того, слід зазначити, що нікчемність угоди не впливає на податкові зобов'язання сторони такої угоди як платника податку, оскільки податкова звітність це окремий вид звітності, який не пов'язується законом з правовою характеристикою чи оцінкою угоди, а відображає певні наслідки операцій з майном або майновими правами платника податку.

За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції обґрунтовані. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків сулу. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2012р. у справі № 2а/0470/11045/12 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2012р. у справі № 2а/0470/11045/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна