Справа № 808/4051/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № 808/4051/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014року у справі №808/4051/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український графіт» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 11.06.2014,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 11.06.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обставини порушень позивачем податкового законодавства податковий орган повязує виключно із фактами того, що господарські відносини з ТОВ «Газтрейдінвест» не мали реального характеру. Однак, зобовязання за договором на постачання природного газу виконувались сторонами належним чином, укладений договір не суперечить актам законодавства, товар фактично придбаний для використання в господарській діяльності, а докази протилежного відсутні.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014р. позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Скарга обґрунтована зокрема відсутністю тристоронніх актів приймання передачі газу, а також не врахування наявної інформації податкового органу щодо контрагента позивача, а також кримінальної справи щодо контрагента контрагента позивача по ланцюгу постачання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за січень, лютий 2014 та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень, лютий 2014, за результатами якої складено Акт №186/28-04-46-20/00196204 від 30.05.2014року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем норм: п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.3 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту та відємного значення на загальну сум ПДВ за січень 2014 року 506 712грн., за лютий 2014 року 569745грн.; п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200, п.п. 201.10 ст. 201 ПК України що призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за лютий 2014 року на загальну сум ПДВ 506712 грн.

Висновки відповідача ґрунтуються на ому, що господарські операції по взаємовідносинам між позивачем та ТОВ «Газтрейдінвест» не мали реального господарського характеру, у звязку з тим, що вказані операції не можуть призводити до зміни показників податкового обліку, у тому числі формування податкового кредиту, а також наявність кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ «Євро-Тек 2011», яке є постачальником ТОВ «Газтрейдінвест».

11.06.2014р. за результатами перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1076457грн.; №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 506712грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 253356грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов'язань.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позицією судів першої інстанції, виходячи з наступного.

Податкові зобов'язання з ПДВ у відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності.

Відповідно до приписів п. 198.1,п. 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем та/або порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.04.2013 між позивачем (покупець) та ТОВ «Газтрейдінвест» (Ліцензія Національної комісії регулювання електроенергетики України на постачання природного газу за нерегульованим тарифом від 09.09.2010 серія АВ № 527286) (постачальник) укладено договір на постачання природного газу №18/04/13-01/804/35118/04.

На виконання п. 5.3 договору також між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 24.05.2013 року, № 2 від 01.07.2013 року, № 3 від 25.07.2013 року, № 4 від 26.09.2013 року, № 5 від 28.10.2013 року, № 6 від 10.12.2013 року, № 7 від 03.01.2014 року, № 8 від 30.01.2014, № 9 від 21.02.2014 року до договору № 18/04/13-01/804/35118/04 від 18.04.2013року.

Судом встановлено, що в січні 2014 ТОВ «Газтрейдінвест» поставило позивачу природний газ українського видобутку у кількості 800 тис. м3 на суму 3 040 272 грн., у т.ч. ПДВ 506 712 грн., в лютому 2014 року кількість поставленого ТОВ «Газтрейдінвест» позивачу природного газу склала 800 тис. м3 на суму 3 038 640 грн., у т.ч. ПДВ 506 440грн.

Поставлені обсяги природного газу передавались за договором в межах лімітів, заведених та підтверджених оператором Єдиної газотранспортної системи України та з метою використання у власній господарській діяльності.

На підтвердження виконання умов договору на постачання природного газу № 18/04/13-01/804/35118/04 від 18.04.2013 позивачем в матеріали справи надані наступні податкові накладні: № № 17 від 13.01.2014 року, 23 від 15.01.2014 року, 42 від 27.01.2014 року, 8 від 05.02.2014 року, 32 від 14.02.2014 року, 35 від 17.02.2014 року, 55 від 25.02.2014 року.

Факт поставки та отримання обсягів природного газу від ТОВ «Газтрейдінвест» підтверджується наданими позивачем та долученими до справи актами приймання-передачі природного газу № 11 від 31.01.2014, № 22 від 28.02.2014 року, які погоджені газотранспортною організацією Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз».

Дані акти спростовують посилання відповідача на відсутність таких актів які погоджені газотранспортною організацією.

За виставленими рахунками на оплату № 1 від 03.01.2014 року та № 18 від 03.02.2014, позивач розрахувався у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: № № 25241 від 13.01.2014 року, 25256 від 15.01.2014 року, 25356 від 27.01.2014 року, 25465 від 05.02.2014 року, 25620 від 14.02.2014 року, 25647 від 17.02.2014 року, 25771 від 25.02.2014 року, 25772 від 25.02.2014 року, 93 від 25.02.2014 року, які містяться в матеріалах справи.

Транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів позивача відбувалось за договором на розподіл природного газу №Т-ПР-11004/804/24456/04 від 10.12.2012, укладеним з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз».

Факт передачі природного газу позивачеві підтверджується актами надання послуг з транспортування газу № ЗП000000907 від 31.01.2014, № ЗП000002020 від 28.02.2014, які наявні в матеріалах справи.

Також відповідно до листа ПАТ «Запоріжгаз» від 04.08.2014 №55/5799, жодних недоліків в організації обліку природного газу з боку позивача не виявлено.

Отже судом першої інстанції були досліджені усі первинні документи, складені на реалізацію вищенаведеного договору, та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами укладених правочинів.

Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарської операції за участю контрагента, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод робіт для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання товару в господарській діяльності, відтак суд дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарської операції з контрагентом.

Також є вірним висновки суду першої інстанції на помилковість посилання відповідача на наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 30.11.2012, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 209, ч.1,2 ст.212 Кримінального кодексу України допитаний засновник, директор та головний бухгалтер ОСОБА_1 ТОВ «Євро-Тек 2011», який зареєстрував вказане підприємство за винагороду та не має відношення до його фінансово-господарської діяльності, оскільки суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а на час розгляду справи судом обвинувальний вирок щодо посадових осіб ТОВ «Євро-Тек 2011» відсутній.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року у справі №808/4051/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український графіт» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 11.06.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 13 березня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник