Справа № 2-а/679/9/2015
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/679/9/2015

Головуючий у 1-й інстанції: Савіцький Л.П.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області, третя особа ПрАТ "Укренергохімізоляція" про визнання відмови протиправною, зобов'язання зарахувати періоди роботи до пільгового стажу за Списком №2 та призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області, третя особа ПрАТ "Укренергохімізоляція" про визнання відмови протиправною, зобов'язання зарахувати періоди роботи до пільгового стажу за Списком № 2 та призначення пенсії.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

18 березня 2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло заперечення (№ вх. 4386/15) від ОСОБА_2, в якому позивач просить апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області без змін, справу розглядати в письмовому провадженні.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції -без змін з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач працював в районах Крайньої Півночі, а саме "Прииске Острожный" з 10.05.1978 року по 23.05.1978 рік слюсарем-монтажником на кар'єрі відкритих гірських робіт, з 07.03.1979 року по 07.01.1980 рік машиністом бульдозера на кар'єрі гірських робіт, з 22.01.1980 року по 15.02.1980 рік водієм на всіх видах і марках автомобілів на кар'єрі відкритих гірських робіт, з 03.08.1982 року по 26.02.1983 рік машиністом бульдозера на кар'єрі відкритих гірських робіт, в "Старательная артель" Северная" з 06.05.1988 року по 04.06.1990 рік плотником-бетонщиком, в АТ "Сокіл" з 01.10.1994 року по 01.08.1996 рік муляром, в ДП "Укренергомонтажізоляція" з 19.03.2001 року по 09.07.2001 рік ізолювальником, з 11.07.2001 року по 29.12.2001 рік, з 15.01.2002 року по 29.12.2002 рік та з 09.01.2003 року по 14.04.2003 рік ізолювальником термоїзоляції, в ЗАТ "Укренергохімізоляція" з 01.11.2008 року по 02.11.2012 рік ізолювальником з термоїзоляції і по суміжній спеціальності ізолювальником - плівочником, що підтверджено трудовою книжкою серії БТ-I № 1479453 від 21 червня 1975 року.

При досягненні 55-річного віку позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області з проханням призначити пенсію на пільгових умовах.

11 липня 2013 року отримав лист- відповідь від відповідача № 5473/04, яким був проінформований про те, що пільговий стаж позивача не може бути зараховано, оскільки періоди роботи з 01.03.2005 р. по 03.03.2005 р., з 01.04.2005 р. по 01.04.2005 р., з 24.05.2005 р. по 26.05.2005 р., з 21.06.2005 р. по 25.06.2005 р., з 27.06.2005 р. по 30.06.2005р., з 01.01.2006р.по 15.01.2006 р., з 29.09.2008р. по 30.09.2008 р. не можливо зарахувати так, як згідно довідки ЗАТ"Укренергохімізоляція" № 100 від 17.05.2013 р. вказано, що позивач знаходився у відпустці без збереження заробітньої плати за сімейними обставинами, а також умови праці не підтверджені результатами атестації робочих місць.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області даний позов задоволено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо права позивача на отримання пільгової пенсії з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, яке включає право на забезпечення їх у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення у випадках передбачених вказаним законом.

Відповідно до п. "б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаж роботи позивача на посадах слюсара-монтажника на кар'єрі відкритих гірських робіт, машиністом бульдозера на кар'єрі відкритих гірських робіт, водієм на всіх видах і марках автомобілів на кар'єрі відкритих гірських робіт, плотника-бетонщика, ізолювальника на термоїзоляції, ізолювальника з термоізоляції та по суміжній професії ізолювальника плівочника, підтверджується записами в трудовій книжці, що відповідачем не заперечується.

Робота на вказаних посадах передбачена Списками № 2 затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.08.1956 р. № 1173 (главою І «Гірські роботи», розділу І «Відкриті гірські роботи і роботи на шахтній поверхності» та главою XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв'язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій»), постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (позиція 2290000а-12680 муляри, що постійно працюють в бригаді мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад), Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (позиція 2290000а-12680 муляри, що постійно працюють в бригаді мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад) та Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 ( розділ ХХVІІ «Будівництво» позиція 27а), які були чинні у зазначені періоди роботи позивача.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 атестація робочих місць за умовами праці атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Судом апеляційної інстанції наголошується, що оскільки обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, то її непроведення не може позбавляти громадян їх права на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Що стосується вимог позивача про зарахування періодів його роботи в районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з врахуванням кратності 1 рік за 1 рік 6 місяців,суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в країнах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в рядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Як встановлено із записів трудової книжки, позивач в період з 28.04.1978 року по 15.02.1980 року працював на «Прииске Отрожный», в період з 29.02.1980 року по 27.12.1980 року в «Совхозе им. Ленина», в період з 11.01.1982 року по 01.08.1982 року в «Оленеводческом совхозе «Марковский», з 03.08.1982 року по 26.02.1983 року на «Прииске Отрожный», в період з 06.05.1988 року по 04.06.1990 року «Старательная артель «Северная».

Також позивач надав в суді першої інстанції архівні довідки адміністрації Анадирського муніципального району Чукотського автономного округу Російської Федерації № 10-11/М-1473-1474 від 07.06.2008 року та № 01-22/М-2835 від 01.12.2014 року в документах архівних фондів «Прииска «Отрожный», «Совхоз «Марковский» по особовому складу за 1978 - 1991 роки наявні відомості про періоди роботи позивача в спірні періоди. Згідно цих же архівних довідок відомості про неповний робочий день, відпустки без збереження заробітної плати, відрядження, курси, прогули та інші дні без оплати за 1978 - 1991 рік на ОСОБА_2 в архівних документах не значаться.

Також довідками адміністрації Анадирського муніципального району Чукотського автономного округу Російської Федерації № 10-11/М-1822, № 10-11/М-1820 від 01.08.2008 року, № 01-222/М-283 від 01.12.2014 року та № 01-31/М-554 від 12.03.2012 року підтверджено, що «Старательная артель «Северная» та «Прииск Отрожный», де працював позивач, знаходилась в Чукотському автономному окрузі. Округ розміщений в районах Крайньої Півночі з екстремальними природно-кліматичними умовами. Періоди роботи в Чукотському автономному окрузі з 01.08.1945 року по 01.03.1960 року при призначенні пенсії по старості, інвалідності, по втраті годувальника зараховуються до трудового стажу в подвійному розмірі, а з 01.03.1960 року в розмірі - 1 рік роботи за 1 рік шість місяців. При цьому «Прииск «Отрожный», «Совхоз «Марковский», «Старательная артіль «Северная», знаходились в «п. Отрожный» Анадирського району Чукотского автономного округу, що розміщений в районах Крайньої Півночі та входив до складу Магаданської області до 1992 року, мав північний коефіцієнт - 2 (два).

Згідно архівної довідки № 05-05-09/226 від 25.11.2013 року, виданої архівним відділом Чукотського муніципального району адміністрації муніципального утворення Чукотського автономного округу Російської Федерації, ОСОБА_2 в період з 29.02.1980 року по 27.12.1980 року працював на посаді бульдозериста «Совхоза им. Ленина» Чукотського району. Наявні в матеріалах справи і довідки щодо розміру нарахування заробітної плати позивачу в районах Крайньої Півночі, які ніким не були піддані сумніву.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відмова відповідача в зарахуванні періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з врахуванням кратності з підстав відсутності письмових трудових договорів є безпідставною, оскільки факт укладення трудових договорів з роботодавцем підтверджується записами у трудовій книжці, а також зазначеними архівними довідками, згідно яких позивач отримував заробітну плату за працю в районах Крайньої Півночі у відповідні періоди, що на думку суду є достатніми документами для перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на призначення йому пільгової пенсії за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників .

Таким чином доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову Нетішинського міського суду Хмельницької област від 13 січня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.