Справа № 2а-18504/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ К/9991/43906/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2011 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 у справі № 2а-18504/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль плюс"

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва

про визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулося до суду з позовом до державного податкового органу, в якому заявлено вимоги визнати нечинним рішення про застосування штрафних санкцій від 23.09.2010 № у розмірі 3 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані процедурними порушеннями проведеної перевірки та безпідставністю застосування до нього фінансових санкцій за порушення ст. 152 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено.

Суд апеляційної інстанції постановою змінив формулювання способу захисту порушеного права, зазначеного судом першої інстанції у резолютивній частині рішення, зазначивши про порушення останнім ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, а апеляційну скаргу відповідача залишив без задоволення.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оспорюваного рішення були висновки, викладені у акті перевірки від 14.09.2010 з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про порушення позивачем ст. 152 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" внаслідок незабезпечення господарюючим суб'єктом наочної інформації про заборону куріння в місцях, яка складається із графічного знаку та тексту наочного змісту "Куріння заборонено", та спеціально відведених для куріння місць.

Так, у частинах 2, 3 ст. 152 Закону наведено виключний перелік місць, в яких забороняється куріння тютюнових виробів, а також місць, де куріння тютюнових виробів забороняється, крім спеціально відведених для цього місць.

Згідно з частинами 4, 5 цієї ж статті Закону у місцях та закладах, де куріння заборонено, має бути розміщена наочна інформація, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: "Куріння заборонено!".

У спеціально відведених для куріння місцях розміщується наочна інформація, яка складається із відповідного графічного знака та тексту такого змісту: "Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров'ю!".

Нерозміщення зазначеної інформації у місцях та закладах, де куріння заборонено за правилами частин другої, третьої статті 152 Закону, тягне застосування до суб'єктів господарювання штрафних санкцій в розмірі 3 400,00 грн., як це передбачено ч. 2 ст. 17 Закону.

У цій справі, задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у ході розгляду справи обставин щодо внесених позивачем заперечень у прикінцевих положеннях акту перевірки від 14.09.2010 про безпідставність зроблених в цьому акті висновків, оскільки місця для куріння обладнані і оснащені відповідною інформацією, а також наданої суду копії акту попередньої перевірки від 22.01.2010 щодо дотримання Товариством порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за змістом якого державним податковим органом не зафіксовано порушень Товариством вимог ст. 152 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", дійшли вірного висновку, що відповідач у порушення вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів суду правомірності застосування до позивача штрафних санкції у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

При цьому суди цілком правомірно зазначили, що законний інтерес платника податків в проведенні органом державної податкової служби перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його права не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскарженого рішення.

Водночас суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про зміну резолютивної частини судового рішення першої інстанції.

Так, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними, а в разі оскарження нормативно-правового акта-визнання його нечинним. При цьому вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

За таких обставин судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 у справі № 2а-18504/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко