Справа № 750/12059/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої-судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, Головного управління державного казначейства в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2014 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання постанови суду шляхом стягнення з боржника нарахованих на виконання судового рішення грошових коштів в сумі 3554,00 грн., оскільки судове рішення зобов'язального характеру не виконується, чим порушуються конституційні права стягувача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2014 року подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.09.2009 року в частині, що стосується позовних вимог про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги за 2009 рік скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано Чернігівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити одноразову грошову допомогу за 2009 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На виконання вищевказаних рішень, апелянт здійснив позивачу перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік в сумі 3554,00 грн., але виплата коштів не проведена у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів.

Посилаючись на відсутність у відповідача коштів для виплати, та вважаючи, що під час виконання зазначеного рішення виникли обставини, які передбачають встановлення, зміну способу і порядку виконання рішення, ВПВР УДВС ГУЮ у Чернігівській області у відповідності до ч.1 ст.263 КАС України, звернувся з поданням до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи, та дійшов невірного висновку, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується.

Частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання рішення суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. А отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що захист порушеного права у судовому рішенні і спосіб виконання судового рішення не є тотожними поняттями.

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що, у відповідності до статей 198, 223 КАС України, належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення ж питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Судом апеляційної інстанції при винесенні даного рішення враховується також Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України №173/11/14-14 від 11.02.2014 року.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції про задоволення заяви є помилковим, винесеним з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується.

Доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності ухвали від 10.12.2014 року положенням закону знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 202, 212, 254, 263 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2014 року - скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.