Справа № 813/6359/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року № 813/6359/14

Львівський окружний адміністративний суд

в складі головуючої cудді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.,

за участі представників сторін:

від позивача - Магировського Ю.А., згідно довіреності,

від відповідача - Холявки І.Я., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний» ринок до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Привокзальний» ринок (далі - ТзОВ «Привокзальний» ринок, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 26.02.2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що висновки податкового органу про порушення ТзОВ «Привокзальний» ринок вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Вайз Юніон ЛТД» (далі - ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД») не відображають фактичних обставин фінансово-господарської діяльності позивача з вищевказаним контрагентом. Позивач стверджує, що фактичні обставини даних господарських операцій та надані під час проведення перевірки документи свідчать про протилежне, а саме про те, що господарська операція є реальною та належним чином задокументованою, оскільки позивачем було вірно визначено та задекларовано суми податкового кредиту з податку на додану вартість та розмір податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Крім цього, позивач наголошує, що при перевірці ТзОВ «Привокзальний» ринок на предмет дотримання вимог податкового законодавства відповідач обмежився лише відомостями щодо контрагента позивача, які містяться в акті ДПІ у Печерському районі м. Києва № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року. Відтак, позивач вважає висновки акта перевірки відповідача та податкове повідомлення - рішення, що прийняте на його основі протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Свою позицію виклав у письмових запереченнях, які подав до суду 16.10.2014 року та в додаткових поясненнях до заперечень від 24.11.2014 року, суть яких зводиться до наступного. В ході проведення перевірки встановлено факт безпідставного відображення позивачем в податковій звітності господарських операцій з ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД». Представник відповідача звертає увагу на те, що платник податків має право формувати показники податкової звітності на підставі первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Аналогічна позиція стосовно цього викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, в якому зазначено, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Крім того, відповідно до акта ДПІ у Печерському районі м. Києва № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013 року, у підприємства відсутні трудові ресурси, складські приміщення та будь-які можливості здійснювати діяльність, в тому числі стосовно виготовлення для позивача проектної документації. Таким чином, господарські операції між позивачем та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» не мали реального товарного характеру. Також, проаналізувавши умови договору між позивачем та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», відповідач звертає увагу суду на те, що позивач зобов'язувався передати відповідачу вихідні дані, необхідні для виконання даних робіт. В той же час, позивачем до перевірки та до матеріалів справи не надано жодного документа, який би підтверджував факт такої передачі. Згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» господарська діяльність пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню. Представник відповідача наголосив, що в проектній документації, наданій позивачем до перевірки взагалі відсутні будь - які відомості про виконавця проектної документації. В той же час, в декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрованої інспекцією ДАБК у Львівській області 13.08.2013 року за № ЛВ 45, головним архітектором проекту, який начебто виконувався ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» виступав ОСОБА_4, як працівник ПП «Аква Медікум». Однак, як вбачається з актів приймання - передачі виконаних робіт згідно договору № б/н від 04.09.2012 року, ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» розроблено усю проектно - кошторисну документацію за виключенням стадії погодження, що виключає необхідність залучення додаткових осіб стосовно розроблення такої документації. Відтак, зважаючи на вищевказане, відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

ТзОВ «Привокзальний» ринок, , зареєстроване рішенням відділу реєстрації та ліцензування управління промисловості та підприємництва Львівської міської ради 04.09.1998 року за № 1352-Ф. 24.09.1998 року взято на облік ДПІ у Франківському районі м. Львова.

ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області провела позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Привокзальний» ринок з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства при взаєморозрахунках з ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», на виконання постанови СУ ГУ МВС України у Львівській області від 06.12.2013 року та за її результатами склала акт від 03.02.2014 року за № 145/22-10/03337680.

Перевірку проведено з відома директора ОСОБА_5 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_6.

Проведеною перевіркою встановлено порушення п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за вересень 2012 року на загальну суму 16533,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акта податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення - рішення № від 26.02.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 20666,25 грн., в тому числі за основним платежем 16533,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4133,25 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням - рішенням, ТзОВ «Привокзальний» ринок подало відповідну скаргу до Головного управління Міндоходів у Львівській області.

За результатами розгляду даної скарги, Головне управління Міндоходів у Львівській області своїм рішенням № 11259/10/13-01-10-08-05/658 від 13.05.2014 року залишило податкове повідомлення - рішення, прийняте ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись з рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області, позивач оскаржив спірне податкове повідомлення - рішення до Міністерства доходів і зборів України.

Розглянувши дану скаргу, Міністерство доходів і зборів України своїм рішенням № 520/6/99-99-10-01-15 від 29.07.2014 року залишило спірне податкове повідомлення - рішення без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Використавши процедуру адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення - рішення, позивач звернувся з метою врегулювання даного спору до суду.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи виходив з наступного.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, основними видами діяльності ТзОВ «Привокзальний» ринок є роздрібна торгівля з лотків, текстильними виробами, одягом та взуттям, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, до основних видів діяльності контрагента позивача ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» належить: будівництво, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, оптова торгівля будівельними матеріалами, діяльність у сфері інжинірингу та інші види оптової торгівлі.

З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «Привокзальний» ринок та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» було укладено договір підряду на проведення проектно-пошукових робіт від 04.09.2012 року.

Згідно даного договору ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» (далі - підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами, за завданням ТзОВ «Привокзальний» ринок (далі - замовник) і за його рахунок, розробити робочий проект та проектно-кошторисну документацію на влаштування майданчика для паркування транспортних засобів на площі Липневій у м. Львові та провести погодження документації у відповідних службах, а замовник зобов'язується прийняти виконані підрядником проектно-пошукові роботи і оплатити їх.

На підтвердження виконання вищевказаного договору позивачем було долучено до матеріалів справи акти здачі - прийняття робіт.

Згідно акта здачі - приймання виконаних робіт першого підготовчого етапу - проведення пошукових робіт до договору підряду на проведення проектно - пошукових робіт б/н від 04.09.2012 року (акт № 1 від 28.09.2012 року), у період з 04.09.2012 року по 15.09.2012 року ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» виконало роботи по першому (підготовчому) етапу робіт з розробки робочого проекту та проектно - кошторисної документації на влаштування майданчика для паркування транспортних засобів на площі Липневій у м. Львові.

Відповідно до акта здачі - приймання виконаних робіт другого етапу - розробка робочого проекту та проектно - кошторисної документації по договору підряду на проведення проектно - пошукових робіт б/н від 04.09.2012 року (акт № 2 від 28.09.2012 року), у період з 15.09.2012 року по 28.09.2012 року ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» виконало роботи по другому етапу робіт з розробки робочого проекту та проектно - кошторисної документації на влаштування майданчика для паркування транспортних засобів на площі Липневій у м. Львові.

Актом приймання - передачі робочого проекту та проектно - кошторисної документації по договору підряду на проведення проектно - пошукових робіт б/н від 04.09.2012 року (акт від 22.09.2012 року), ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» передало замовнику робочий проект та проектно - кошторисну документацію на влаштування майданчика для паркування транспортних засобів на площі Липневій у м. Львові.

В матеріалах справи міститься угода про припинення дії договору підряду на проведення проектно - пошукових робіт б/н від 04.09.2012 року від 22.11.2012 року. Згідно якої, сторони дійшли згоди, що у зв'язку з неможливістю виконання підрядником третього етапу робіт по погодженню встановленому порядку робочого проекту та проектно - кошторисної документації у передбачений п. 1.6. Договору строк, сторони дійшли згоди про припинення з 22.11.2012 року договору підряду на проведення проектно - кошторисних робіт.

По факту виконаних робіт згідно актів приймання - передачі були виписані позивачу податкові накладні № 631 від 28.09.2012 року та № 632 від 28.09.2012 року.

Факт оплати виконаних робіт підтверджується виписками з рахунків, що містяться в матеріалах справи (а.с. 164-165, том 1).

На підтвердження здійснення даних операцій, позивачем до матеріалів справи долучено копії зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва, складеного станом на 24.09.2012 року, копії локальних кошторисів на малі форми, на вертикальне планування території, організацію дорожнього руху, зовнішнє освітлення, зовнішнє електропостачання, електропостачання будки охорони та на дорожнє покриття для влаштування майданчика для паркування.

Зазначені документи були надані податковому органу при проведенні перевірки та долучені позивачем до матеріалів справи.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд керувався наступним.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Так, виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 вказаного Закону зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Разом з тим, у листі Державної податкової адміністрації України від 08.04.2008 року №3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою та третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V ПК України.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Згідно до п. 7.3. ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Перелік підстав, відповідно до яких платник податку не має права відносити відповідні суми до податкового кредиту наведено у п.198.6 ст. 198 ПК України, а, відтак, виходячи зі змісту п. 7.3. ст. 7 ПК України, перелік цих підстав є вичерпним.

Таким чином, відображення господарських операцій у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до їх реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що діючим законодавством визначений такий порядок формування витрат та податкового кредиту, за яким платник податку має право на включення до складу витрат та податкового кредиту суми не будь-яких витрат, здійснюваних як компенсація вартості товарів, а тільки тих, які придбаються таким платником податку для їх подальшого використання безпосередньо у власній господарській діяльності, направленої на отримання доходу.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з поданих позивачем документів неможливо встановити реальність здійснення позивачем господарських операцій з ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД».

Суд зазначає, що відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналізуючи договір між позивачем та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», суд звертає увагу на те, що позивач зобов'язувався передати відповідачу вихідні дані, необхідні для виконання даних робіт. В той же час, позивачем до матеріалів справи не надано жодного документа, який би підтверджував факт такої передачі.

Крім того, як вбачається з акта здачі - прийняття робіт першого підготовчого етапу, даний акт було складено в той час, коли вже мали бути виконані роботи другого етапу, а саме 28.09.2012 року.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» господарська діяльність пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню. В матеріалах справи наявна ліцензія ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» на здійснення господарської діяльності у будівництві, пов'язаній із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), однак в проектній документації, долученій позивачем до матеріалів справи відсутні будь - які відомості про виконавця даної проектної документації.

Кріт того, слід наголосити, що даний проект підписаний контрагентом лише на першому аркуші, що ставить під сумнів його виконання ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» в повному обсязі.

В той же час, в декларації про початок виконання будівельних робіт, головним архітектором проекту, який начебто виконувався контрагентом позивача ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», зазначено прізвище ОСОБА_4, дана особа є працівником ПП «Аква Медікум». Однак, як вбачається з актів приймання - передачі виконаних робіт згідно договору № б/н від 04.09.2012 року, ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» розробляло усю проектно - кошторисну документацію за виключенням стадії погодження, що виключає необхідність залучення додаткових осіб для розроблення такої документації.

Як встановлення факту виготовлення ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» проектно-кошторисної документації позивачу слід було б надати таку суду для огляду чи для доручення до матеріалів справи. Чого, однак, зроблено не було.

Натомість, локальні кошториси, надані ТзОВ «Привокзальний ринок», проектно-кошторисною документацією не являються. Аналогічно, як і робочий проект не відповідає вимогам, встановленим для таких.

Крім того, суду не надано результатів нібито замовлених та оплачених пошукових робіт, виконаних ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД». А зведені кошторисні розрахунки підписані невстановленими особами.

Щодо долучених до матеріалів справи копій судових рішень, суд зазначає, що жодного юридичного значення для вирішення даної адміністративної справи вони не мають з огляду на принцип індивідуалізації покарання.

Судом не береться до уваги акт ДПІ у Печерському районі м. Києва № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013 року, оскільки податковий орган вправі проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків з метою отримання податкової інформації, однак, зустрічні звірки не є перевірками, а акти про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчують факт неможливості її проведення і не можуть мстити висновків стосовно документального підтвердження господарських відноси з платником податків і зборів, не підтверджують відносин, вид і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними тощо.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи бере до уваги ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013 року по справі № К/9991/65996/12, в якій зазначено, що платник податків повинен дотримуватися розумної обережності при укладенні договорів з постачальниками. Позивачем не надано жодного доказу чи пояснень стосовно того, які заходи він вживав для отримання інформації щодо господарської діяльності його контрагента.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що згідно долучених до матеріалів справи документів неможливо встановити реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», а, відтак, відсутні підстави для формування позивачем податкового кредиту вересня 2012 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд погоджується з висновками податкового органу про порушення ТзОВ «Привокзальний ринок» п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, звідси, вважає правомірним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 123 ПК України.

Отже, прийняте Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області спірне податкове повідомлення - рішення № від 26.02.2014 року є правомірним і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з позивача в дохід Державного бюджету України слід стягнути суму недоплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний» ринок, , що знаходиться за адресою: 79018, м. Львів, вул. А. Горської, 2, до Державного бюджету України суму недоплаченого при подачі позову до суду судового збору у розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 16.03.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.