Справа № 826/288/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/288/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Билдинг-Транс» до Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в порушення діючих норм податкового законодавства України, відповідач протиправно не прийняла податкову звітність позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дій Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві з неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві прийняти податкову декларацію із податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам-Билдинг-Транс» 14.11.2014 року було подано до державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Державна податкова інспекція у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві листом від 17.11.2014 року за №570/10/26-56-18-03-05 поінформувало позивача про те, що податкова декларація з податку на додану вартість з відповідними додатками до неї заповнена з порушеннями статті 48 Податкового кодексу України, оскільки податкова звітність містить недостовірні дані щодо обов'язкових реквізитів, а тому не вважається податковою декларацією, і рекомендувала подати нову податкову звітність за вказаний період, складену належним чином.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України, обов'язкові реквізити податкової декларації - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: - тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); - звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; - звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); - повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; - код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; - реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); - місцезнаходження (місце проживання) платника податків; - найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; - дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); - ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; - підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за жовтень 2014 року з відповідними додатками до неї.

З наданої відповідачем відмови у прийнятті податкової декларації від 17.11.2014 року за №570/10/26-56-18-03-05 вбачається, що підставою для винесення такої відмови стали подані позивачем відомості, що не відповідають дійсності, зокрема інформація про місцезнаходження товариства, яка є обов'язковим реквізитом податкової декларації.

Проте, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.12.2014 року №19831104 місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Билдинг-Транс» зазначено: 04208, м.Київ, Подільський район, проспект Георгія Гонгадзе, будинок 5-А, а протягом жовтня 2014 року товариство неодноразово підтверджувало свій статус юридичної особи.

Вказана юридична адреса позивача також підтверджується статутом товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Билдинг-Транс», затвердженого Загальними зборами (протокол від 29.07.2014 №1/07/14), договором суборенди нежитлового приміщення від 23.01.2014 року та актом приймання-передачі від 23.01.2014 року.

При цьому, доводи представника органу державної податкової служби про відсутність юридичної особи за своїм місцезнаходженням жодними належними доказами відповідачем не підтверджені.

Крім того, відповідач додатково вказував на те, що у позивача 16.10.2014 року було анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість, а тому податкова декларація за жовтень 2014 року вважається неподаною.

Разом з тим, не можливо погодитися з вказаними доводами відповідача, оскільки вони суперечать приписам пункту 184.6 статті 184 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

З огляду на те, що анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість відбулось 16.10.2014 року, за період дії відповідного свідоцтва у жовтні 2014 року платник податків має подати до контролюючого органу податкову декларацію.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі від 14 січня 2015 року №К/9991/69858/11 та постанові від 12 січня 2015 року №К/800/53150/13 Вищого адміністративного суду України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 17 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 13 березня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.