Справа № 490/12471/13-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 490/12471/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Турецької І.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.01.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.01.2012 року позов ОСОБА_4 був задоволений,визнано неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009, 2010 роки; зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради здійснити нарахування ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 ріку, виходячи з чотирьох визначених відповідно до статті 55 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік", статті 2 Закону України "Про встановлення продиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" мінімальних заробітних плат; зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради здійснити нарахування ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 ріку, виходячи з чотирьох визначених відповідно до статті 53 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік", статті 2 Закону України "Про встановлення продиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" мінімальних заробітних плат; зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради сплатити ОСОБА_4 різницю між нарахованими відповідно до цієї постанови та фактично сплаченими у 2009 - 2010 роках і сумами.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2013 року постанова Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.01.2012 року була змінена та викладена її резолютивна частина в наступній редакції: "Позов ОСОБА_4 - задоволений частково. Зобов'язати департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 суму недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду 3-ї групи за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.". В іншій частині постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2012 року - залишена без змін.

05 липня 2013 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої Служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Д.О.Куліченко звернувся до суду із поданням , в якому просить змінити спосіб виконання рішення суду по справі №1432/1860/2011 від 04 червня 2013 року Центрального районного суду м.Миколаєва шляхом стягнення з Департаменту праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_4 грошову допомогу у сумі 3674,00 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.11.2014 року подання було задоволено :замінено спосіб виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва у справі №1432/1861/2011 шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва на користь ОСОБА_6 суми підвищення, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що нарахована боржником у сумі 3674,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану ухвалу прийнятою з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та прийняти нову , якою відмовити у задоволені заяви.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2015 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі ,в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією й законами України.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2013 року знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №1423/1860/2011.

Однак, суд першої інстанції помилково прийняв рішення щодо зміни способу виконання рішення за позовом ОСОБА_6,який не є позивачем у цій справі.

01 січня 2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Відповідно до ст. 2 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах, пов'язаних із соціальними виплатами, які мають зобов'язальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу.

Відповідно до ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Вказана норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення у випадку неможливості забезпечити таке виконання без їх вжиття.

Зі змісту подання державного виконавця слідує, що неможливість виконання постанови суду першої інстанції пов'язується заявником із відсутністю коштів на рахунку боржника, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. При цьому, як зазначає заявник, відповідачем частково виконане судове рішення, а саме: в частині нарахування належних позивачу до сплати сум.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять належних доказів проведення заявником відповідного нарахування присуджених виплат, яким являється розпорядження територіального органу Управління праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. І в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2013 року, спосіб та порядок виконання якої прагне змінити державний виконавець, та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами та обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цього рішення. Водночас, в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст.198, 223 КАС України).

Таким чином, ст. 263 КАС України передбачено зміну чи встановлення способу виконання саме резолютивної частини рішення, яка містить висновки по суті позовних вимог, а тому суд не може змінювати змісту резолютивної частини судового рішення.

З огляду на викладені правові норми та зазначені обставини справи апеляційний суд приходить до висновку, що задоволення подання про зміну способу виконання судового рішення фактично змінить зміст резолютивної частини відповідних судових рішень, в зв'язку з чим, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.

За таких обставин ,апеляційний суд доходить до висновку ,що у зв'язку з порушенням норм процесуального права ,що призвело до неправильного вирішення питання про зміну способу виконання судового рішення , ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.01.2014 року - скасувати із прийняттям нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва - задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.01.2014 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу , якою у задоволенні подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої Служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Д.О.Куліченко про зміну способу виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.О.Кравець/

Судді: С.Д. Домусчі

І.О.Турецької