Справа № 524/11019/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р.Справа № 524/11019/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2015р. по справі № 524/11019/14-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, в якому просила суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні з 07.07.2011 р. по 28.11.2014 р., а також надати звіт про виконання судового рішення.

В подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив остаточно стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 07.07.2011 р. по 28.11.2014 р.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2015р. було закрито провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 13.02.2015р. про закриття провадження по даній справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, сторонами надано заяви про розгляд справи за їх відсутністю, а тому колегія суддів вважає за можливим розглянути справу відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно з ч. 2 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача 26.01.2010 року було прийнято на посаду спеціалістом 1 категорії відділу комунального майна та земельних відносин. 07.07.2011 р. позивач був звільнений з займаної посади.

Не погоджуючись з правомірністю нарахування та виплати відповідачем в 2010 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.09.2014 року по справі за № 524/2701/14-а було задоволено його адміністративний позов щодо зобов'язання відповідача по здійсненню нарахувань та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік, яка набрала законної сили, та відповідачем є невиконаною.

Враховуючи наявність підтверджених судовим рішенням фактичних обставин невиплати відповідачем належних позивачу при звільненні сум, остання звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні з 07.07.2011 р. по 28.11.2014 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень(п.1.ч.1ст.3 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що складовим елементом правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Відповідно до положень ч.1 ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є правомірність нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні з органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів зауважує, що правова позиція з приводу застосування спеціального законодавства у відносинах публічної служби висловлена у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 13.03.2007 р. № 21-1627во06, згідно з якою закріплено, що наявність спеціальних законів не виключає можливості застосування до правовідносин, пов'язаних із проходженням громадянами публічної служби та її припиненням, окремих норм трудового законодавства у випадках, передбачених спеціальними законами.

Враховуючи наведе, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини щодо нарахування та виплатити середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні фактично пов'язані із проходженням позивачем публічної служби в органах місцевого самоврядування, тобто підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Таким чином, закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2015р. по справі не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової, про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 199, ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області про закриття провадження по справі від 13.02.2015 р. по справі № 524/11019/14-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.