Справа № П/811/3602/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № П/811/3602/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 р. по справі за позовом Приватного підприємства "Автоекспопласт" до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 вересня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобовязань з податків на додану вартість на 172843 грн. та накладено штрафну санкцію 86421,50 грн. і з прибутку 108415 грн. та накладено штрафну санкцію 54207,50 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 05 по 06 серпня 2014 року податковим органом здійснено позапланову виїзну перевірку діяльності Приватного підприємства "Автоекспопласт" з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту за період з липня по грудень 2013 року та лютий 2014 року.

За результатом перевірки складено акт, у якому перевіряючі зробили висновок, що правочини, котрі уклало Приватне підприємство "Автоекспопласт" з ТОВ «Віват» та ТОВ «Інкофарма», є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувались на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 11 вересня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобовязань з податків на додану вартість на 172843 грн. та накладено штрафну санкцію 86421,50 грн. і з прибутку 108415 грн. та накладено штрафну санкцію 54207,50 грн.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Приписами ст. 139 ПК України визначено витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум податку на додану вартість, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).

Наведені правовідносини до набрання чинності ПК України регулювалися аналогічними положеннями норм Закону № 334/94-ВР та Закону № 168/97-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Як встановлено судом першої інстанції, 12 лютого 2013 року Приватне підприємство "Автоекспопласт" уклало з ОСОБА_1 договір оренди обладнання та устаткування, що розташовані по вул.Леніна,60 смт.Градиськ Глобинського району Полтавської області.

Передача в оренду обладнання та устаткування підтверджується актом приймання-передачі майна.

29 березня 2013 року Приватне підприємство "Автоекспопласт" уклало з ОСОБА_1 (орендодавець) договір оренди будівлі та споруди, що розташовані по вул.Леніна,60 смт.Градиськ Глобинського району Полтавської області (галантерейний цех, гараж, матеріальний склад, склад сировини та матеріалів, крита автостоянка).

Підприємство є виробником комплектуючих, які використовуються при складанні автомобілів та пасажирських автобусів (Том 3 а.с.3).

23 вересня 2013 року Приватне підприємство "Автоекспопласт" та ТОВ «ВИВАТ БИЗНЕС ЛТД» уклали договір поставки товару .

Упродовж липня грудня 2013 року Товариство здійснило Підприємству поставку товару на суму 631271,04 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 105211,84 грн.)

На підтвердження реальності господарських операції Приватне підприємство "Автоекспопласт" надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 30 вересня, 09, 25, 31 жовтня, 08, 11, 27 листопада 2013 року (Том 2 а.с.31-32, 34, 42-43, 45, 53-54, 56, 63-64, 66, 74-75, 77, 83, 85, 92-93, 95).

Перевезення товару здійснювалось Приватним підприємством "Автоекспопласт" відповідно до змісту товарно-транспортних накладних .

Приватне підприємство "Автоекспопласт" розрахувалось з ТОВ «ВИВАТ БИЗНЕС ЛТД» за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.21, 23-24, 26-27).

Приватне підприємство "Автоекспопласт" суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

25 липня 2013 року Приватне підприємство "Автоекспопласт" та ТОВ «АЛЬФА ИНКС» уклали договір поставки товару.

Упродовж липня 2013 року ТОВ «АЛЬФА ИНКС» здійснило Приватному підприємству "Автоекспопласт" поставку товару на суму 638969,64 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 106494,94 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Приватне підприємство "Автоекспопласт" надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 10, 12, 16, 18, 29 та 31 липня 2013 року (Том 1 а.с.213-214, 219, 221, 227, 229-230, 238-239, 241, 243, 245, Том 2 а.с.4, 6).

Перевезення товару здійснювалось Приватним підприємством "Автоекспопласт" відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.215-218, 220, 223-225, 228, 232-236, 240, 244, 247-250, Том 2 а.с.1-3, 5, 8-12).

Приватне підприємство "Автоекспопласт" розрахувалось з ТОВ «АЛЬФА ИНКС» за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.202, 204).

Приватне підприємство "Автоекспопласт" суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів не відносило до валових витрат, оскільки придбаний товар підлягав поверненню.

09 грудня 2013 року Приватне підприємство "Автоекспопласт" та ТОВ «ІНКОМФАРМА» уклали договір поставки товару (Том 1 а.с.169-173).

Упродовж лютого 2014 року ТОВ «ІНКОМФАРМА» здійснило Приватному підприємству "Автоекспопласт" поставку товару на суму 212656,63 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 35442,77 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Приватне підприємство "Автоекспопласт" надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 20 та 28 лютого 2014 року (Том 1 а.с.182, 184-185, 192, 194-195).

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучені позивачем до матеріалів справи документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують реальність та товарність спірних господарських операцій, а також у повній мірі відображають реальні наслідки, що наступили за результатами їх здійснення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позивачем у повному обсязі виконано зобов'язання за названими правочинами та сплачено податок на додану вартість у ціні придбаного товару, а тому правомірно сформовано податкові зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення спірних господарських операцій, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про невиконання контрагентами позивача податкових зобов'язань, оскільки законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук