Справа № 602/424/13/а 2а/602/25/13
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. Справа № 876/8034/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Носа С. П.,
суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2013 року Лановецьким районним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області про визнання неправомірною відмови управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області від 12 березня 2013 року про призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області призначити позивачу пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має статус учасника ліквідації цієї аварії і відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років.
Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2013 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі від 12 березня 2013 року щодо призначення пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі призначити ОСОБА_1 з 12 березня 2013 року пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зазначену постанову мотивовано тим, що позивач має право на пільгову пенсію, відтак відмова відповідача у її призначенні є незаконною.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем управлінням Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачем не було надано відповідачу жодного первинного документу, де би було зазначено кількість днів роботи в зоні відчуження чи кратність, чи який би підтверджував його безпосередню участь на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 07 серпня по 02 листопада 1987 року проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні в складі військової частини НОМЕР_1 на посаді водія та отримав дозу опромінення 8,2 бера, що підтверджується довідкою Збаразько-Ланівецького об`єднаного районного військового комісаріату Тернопільської області від 22 лютого 2013 року № 70 та військовим квитком НОМЕР_2 , виданим позивачу Лановецьким районним військовим комісаріатом 14 травня 1979 року.
Згідно з архівними документами військової частини № 93631 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 серпня 1987 року (наказ № 194) по 02 листопада 1987 року (наказ № 281), що підтверджується довідкою галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12 лютого 2013 року № 12130. У даній довідці також зазначено, що дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) по архівних документах військової частини не відображені, проте у справі «особових рахунків військових будівельників» відображено нарахування підвищеної заробітної плати у таких розмірах: серпень - 95,57; вересень - 150,90; жовтень - 100,60.
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 25 лютого 1993 року Тернопільською обласною державною адміністрацією та перереєстрованим нею 10 червня 1997 року.
Крім того, ОСОБА_1 за успіхи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС був нагороджений грамотою командира військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується копією вказаної грамоти від 23 жовтня 1987 року.
Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до категорії 2 віднесено, зокрема, учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.
Відповідно до змісту ст. 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Так, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на вісім років.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що матеріалами справи повністю доведено той факт, що позивач у складі військової частини у 1987 році працював у зоні відчуження на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.
12 березня 2013 року відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 55 Закону у зв`язку з тим, що заявником не надано первинні документи, які б містили інформацію про періоди роботи в зоні відчуження, а саме довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122 або довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження, в якій би було зазначено кількість днів роботи в зоні і населений пункт (об`єкт) чи кратність.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 15 Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вищевказаних положень Закону, подавши при цьому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) і довідку Збаразько-Ланівецького об`єднаного військового комісаріату Тернопільської області від 22 лютого 2013 року № 70, у якій вказано період роботи та військову частину, у складі якої позивач брав участь ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні.
Крім того, зазначені в довідці військкомату № 70 відомості підтверджені довідкою галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12 лютого 2013 року № 21130, яка також була надана позивачем при поданні заяви про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2013 року в справі № 602/424/13-а без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей