Справа № 554/18665/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р.Справа № 554/18665/14-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 29.12.2014р. по справі № 554/18665/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві, в якому просив суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві щодо відмови в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання неправомірними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання у відповідному відсотковому розмірі заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді починаючи з 01.12.2013 року згідно довідки господарського суду Полтавської області від 03.02.2014 року № 10-07/77-14.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 29.12.2014р. по справі № 554/18665/14-а адміністративний позов задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання протиправними. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідно до Закону України « Про судоустрій та статус суддів», починаючи з 01.12.2013 року, з урахуванням довідки господарського суду Полтавської області від 03.02.2014 року №10-07/77-14.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має 20 років стажу судді, з 2010 року є суддею у відставці і з 01.07.2012 року, відповідно до Закону України "Про статус суддів", отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% грошового забезпечення працюючого на відповідній посаді судді.

21.11.2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві з заявою про проведення перерахунку належного йому грошового утримання.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України Октябрського району у м. Полтаві № 294/Г-04 від 05.12.2014 року було відмовлено у здійсненні перерахунку, оскільки перерахунок грошового утримання суддів у відставці при збільшенні заробітної плати (суддівської винагороди) працюючим суддям не передбачено, посилаючись на ч. 4 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як суддя у відставці, має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, встановленому ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального та соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності суддів, їх незалежності та правової захищеності.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності суддів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, що включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 07.07.2010 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була викладена в іншій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року у справі № 1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) були визнані неконституційною частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Таким чином, застосуванню підлягає частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді в залежності від заробітку працюючого на відповідній посаді судді визначено ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а розрахунок проводиться на підставі ст. 129 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок щомісячного грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 03.02.2014 року №10-07/77-14.

Отже, відмова відповідача здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відповідності до вимог ч.3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є неправомірною.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із заробітної плати працюючого заступника голови місцевого суду, на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 03.02.2014 року за № 10-07/77-14.

Між тим, при ухваленні рішення судом було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 15.12.2014 року звернувся до суду за захистом своїх прав на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2013 року, тобто, з урахуванням вищенаведених положень, з порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 15.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Доказів в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду позивачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до 14.06.2014 року - підлягає скасуванню, а позовні вимоги в зазначеній частині підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 29.12.2014р. по справі № 554/18665/14-а скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», з урахуванням довідки господарського суду Полтавської області від 03.02.2014 року №10-07/77-14 починаючи з 01.12.2013 року по 14.06.2014 року, із залишенням цієї частини позовних вимог без розгляду.

В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 29.12.2014р. по справі № 554/18665/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.