Справа № 461/12505/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/461/55/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС, старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Мостиська» ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 до Львівської митниці Міндоходів, в якому просить суд поновити строк для оскарження постанови від 16 травня 2014 року про визнання ОСОБА_4 винним за ч.3 ст.481 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн., як пропущений з поважних причин; скасувати вказану постанову, дії ОСОБА_4 перекваліфікувати з ч.3 ст.481 МК України на ч.2 ст.469 МК України, а справу про порушення митних правил провадженням закрити у зв'язку із спливом шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення, встановленого ч.1 ст.467 МК України.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 05 квітня 2014 року інспектором Львівської митниці ОСОБА_5 оформлено протокол відносно ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, при цьому інспектором не було роз'яснено ОСОБА_4 його прав та обов'язків, а також те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато в зв'язку із закінченням строків, передбачених ч.1 ст.467 МК України. Вказує, що ОСОБА_4, не маючи достатніх знань в галузі права хвилювався, що йому можуть бути створені перешкоди в перетині державного кордону України, а тому не надав письмових пояснень та підписав протокол №0786/20909/14 від 05 квітня 2014 року, не ознайомлюючись із його змістом та підписав заяву про розгляд протоколу без його участі. Пояснює, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2, який ним був ввезений на митний територію України 06 грудня 2010 року, 17 грудня 2010 року на трасі Київ-ЧОП потрапив в ДТП, внаслідок чого зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження і вартість його відновлювального ремонту, за підрахунками ОСОБА_4, перевищила його вартість до ДТП. Автомобіль марки «Peugeot 806» р.н. НОМЕР_3, який був завезений на митну територію України 01 травня 2011 року був пошкоджений внаслідок наїзду невідомого транспортного засобу під час паркування на узбіччі дороги, внаслідок чого вартість відновлювального ремонту, за підрахунками ОСОБА_4, перевищила його вартість до ДТП. Отже, в обох випадках зазначені транспортні засоби були знищені і в силу цього втратили свою цінність. При цьому, через не встановлення винуватців ДТП ОСОБА_4 про факти ДТП в правоохоронні органи не звертався, а через відсутність травм не звертався за наданням медичної допомоги. Після вказаних подій залишки транспортних засобів були складовані в м. Трускавець, а 10 червня 2011 року вибули із володіння ОСОБА_4 Крім цього, громадянство України ОСОБА_4 припинено відповідно до Указу Президента України про вихід з громадянства України №1114/2011 від 09 грудня 2011 року, такий неодноразово піддавався перевіркам на предмет попередніх переміщень ним транспортних засобів на іноземній реєстрації, проте жодних засобів стосовно нього вжито не було. Вважає, що в діях ОСОБА_4 може вбачатись лише адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.469 МК України, що було вчинене ним в червні 2011 року, а шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ч.1 ст.467 МК України, сплив у грудні 2011 року. Вказує, що доводи стосовно строку накладення адміністративного стягнення, клопотання про відкладення розгляду протоколу у зв'язку із неможливістю прибути на розгляд такого, були проігноровані Львівською митницею.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому та просив позов задоволити.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, в судовому засіданні 26 листопада 2014 року представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що ОСОБА_4, як особа без громадянства, яка постійно проживає в Німеччині, перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки «Peugeot 806» р.н. НОМЕР_3 та автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2, на митну територію України більше ніж на 10 діб. ОСОБА_7 із повідомленнями про дорожньо-транспортні пригоди не звертався ні до Львівської митниці, ні до органу чи підрозділу міліції та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували настання аварії. Крім цього, вказує, що правопорушення, передбачене ст..481 МК України відноситься до триваючих правопорушень та строк накладення стягнення за вчинення такого обраховується з дня його виявлення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, крім цього, представником Львівської митниці долучено до матеріалів справи наказ від 25 квітня 2014 року Львівської митниці про звільнення ОСОБА_5 із займаної посади. Відповідно до ст.128 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_5 на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

05 квітня 2014 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Мостиська» ОСОБА_5 було складено протокол про порушення митних правил № 0786/20909/14 відносно ОСОБА_8, яким встановлено, що 05 квітня 2014 року о 07.02 год. особа без громадянства, яка постійно проживає у Німеччині ОСОБА_4 прямував у приватну поїздку з Німеччини до України через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці смугою руху митного контролю «зелений коридор» автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 в якості водія. В ході митного контролю було проведено аналіз попередніх переміщень транспортних засобів на іноземній реєстрації через митний кордон України вказаним громадянином. В результаті аналізу було встановлено, що особа без громадянства, яка постійно проживає у Німеччині ОСОБА_4 відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор-2006» та єдиній автоматизованій інформаційній системі Департаменту митної справи Міндоходів, ввіз на митну територію України наступні транспортні засоби, а саме: 01 травня 2011 року 02.10 год. через митний пост «Мостиська» пункту пропуску «Шегині» Львівської митниці по смузі руху митного контролю «зелений коридор» автомобіль марки «Peugeot 806» р.н. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1; 06 грудня 2010 року о 16.29 год. через митний пост «Мостиська» пункту пропуску «Шегині» Львівської митниці по смузі руху митного контролю «зелений коридор» автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_4. Інформація щодо вивезення вказаних транспортних засобів за межі митної території України станом на 05 квітня 2014 року в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор-2006» та єдиній автоматизованій системі Департаенту Міндоходів України відсутня. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України (а.с.11-13).

16 травня 2014 року т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УБК та МП Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_9 винесена постанова в справі про порушення митних правил №0786/20909/14, якою громадянина Німеччини ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України; накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; вилучений автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2, після сплати останнім штрафу у повному обсязі, повернути для вивезення за межі митної території України або поміщення у відповідний митний режим (а.с.33-34).

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ч.5 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно норм ст.ст. 103, 380 МК України та вимог п.4 розділу І-го наказу Державної митної Служби України від 17 листопада 2005 № 1118 тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування перебувають під митним контролем з моменту перетинання ними митного кордону України та до вивезення за межі митної території України з дотриманням строків, установлених законодавством, або поміщені в інші митні режими.

Відповідно до п. 2.6. Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженого спільним наказом ДПСУ та ДМСУ від 11 червня 2008 року № 505/642, громадянин повинен виконати умови тимчасового ввезення, одна з яких - необхідність обов'язкового вивезення транспортного засобу за межі України в строк, визначений законодавством, або оформлення цього транспортного засобу з метою вільного обігу на митній території України в порядку, установленому законодавством України.

Таким чином, особа без громадянства, яка постійно проживає в Німеччині ОСОБА_4 (ОСОБА_4) перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки «Peugeot 806», р.н. НОМЕР_3, кузов НОМЕР_5 та автомобіля марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_4 на митну територію України більше ніж на десять діб.

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Позивач як на підставу невивезення у встановлений законодавством строк транспортних засобів посилається на той факт, що автомобілі зазнали пошкоджень в дорожньо-транспортних пригодах і в результаті цього були знищені.

Проте, нормами частини 1 статті 192 МК України, передбачено що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, ОСОБА_10, ігноруючи вимоги законодавства, до Львівської митниці з повідомленням щодо факту ДТП не звертався.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила) дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно із п. 2.10 Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції та вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди.

Пунктом 2.11 Правил передбачено, що якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Враховуючи, що транспортні засоби позивача, з його слів, зазнали пошкоджень, то дана подія є дорожньо-транспортною пригодою, проте, ОСОБА_4 не подає жодних доказів на підтвердження зазначеного факту.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.ст. 469, 470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України. Проте такі документи позивач ні суду, ні Львівській митниці не надав.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.112 МК України митний режим тимчасового ввезення припиняється органом доходів і зборів у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 (далі - Порядок), визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили

У п.2 розділу VIII Порядку надано розуміння термінів «аварія», «документальне підтвердження» та «факт аварії чи дії обставин непереборної сили». Так, зокрема: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п.3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. При цьому керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Пунктом 6 Порядку визначено, що у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

При цьому разом із заявою подаються: документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку; примірник акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд; письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом огляд не проводився згідно з абзацом четвертим пункту 5 цього розділу.

Слід звернути увагу, що рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Відповідно до п. 9 Порядку залишки або відходи товарів, транспортних засобів, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, повинні бути в установленому порядку задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного органу видалені відповідно до законодавства України.

Відходи, що підлягають видаленню, перебувають під митним контролем до моменту подання митному органу документів, які підтверджують видалення цих відходів (договорів, актів приймання-передавання, актів видалення тощо) шляхом виконання операцій, зазначених у позиціях D 1 - D 15 розділу A додатка 1 до Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2000 року № 1120. Тобто після того, як автомобілі, ввезені позивачем потрапили в ДТП, він відповідно до вимог законодавства був зобов'язаний або вивезти з митної території України залишки, або задекларувати їх у встановленому порядку в інший митний режим.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Слід зауважити, що позивач не подав ні митниці, ні суду належних та допустимих доказів, які передбачені законодавством (Порядком) на підтвердження факту аварії.

В зв'язку з тим, що в діях ОСОБА_4 (ОСОБА_4), наявні ознаки порушення митних правил, відносно нього 05 квітня 2014 року, було складено протокол про порушення митних правил за ознаками частини 3 статті 481 Митного кодексу України.

Щодо твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, суд вважає таке безпідставним, оскільки таке суперечить матеріалам справи та вимогам законодавства, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Тобто, зазначеною нормою порушення, передбачене ст. 481 МК України, віднесено до триваючих та строк накладення стягнення за вчинення такого обраховується з дня його виявлення.

Твердження ж про наявність в його діях порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.469 МК України не підтверджене жодними доказами, у зв'язку із чим фіксація такого та здійснення провадження за цим фактом станом на даний час є неможливими. При цьому, слід зазначити, що ч.1 ст. 467 МК України порушення передбачене ст. 469 МК України також віднесене до триваючих.

Зважаючи на викладене, порушення, передбачене ст. 481 МК України є триваючим та виявлене 05 квітня 2014 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 05.04.2014 року № 0786/20909/14 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Судом встановлено, що позивачем, всупереч вимогам вищевказаних статей, не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, оскільки позивачем не доведена відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та неправомірність складення оскаржуваної постанови, представниками відповідачів в судовому засіданні було доведено правомірність винесення постанови від 16 травня 2014 року.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що постанова від 16 травня 2014 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 19 ч.2 Конституції України, ст.ст. 11, 18, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст. 3, 103, 112, 192, 269, 380, 381, 460, 481, 487 МК України, ст. 293 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мисько Х.М.