Справа № 321/210/15-а
Суддя: Олійник М. Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/210/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шевченко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Михайлівської селищної ради Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в приватній власності має земельну ділянку площею 1,0773 га., кадастровий номер :44:001:0005, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Маяковського, 44. У зв'язку з тим, що її сусідами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 систематично порушуються правила добросусідства, 19 грудня 2014 року вона звернулася із заявою про вирішення земельного спору до Михайлівської селищної ради. Наприкінці січня 2015 року вона отримала лист про те, що спеціалістами селищної ради була проведена перевірка фактів, викладених в її заяві. За змістом вказаного листа, порушень з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виявлено та рекомендовано їй звернутись в землевпорядну організацію та вирішити питання щодо встановлення меж земельної ділянки. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність Михайлівської селищної ради стосовно розгляду її заяви про вирішення земельного спору від 19 грудня 2014 року та зобов'язати відповідача розглянути її заяву в порядку розгляду земельних спорів органами самоврядування, передбаченого ст. ст. 159-161 ЗК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Шевченко О.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що Михайлівською селищною радою було розглянуто заяву ОСОБА_3 у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" та надано обґрунтовану відповідь. Заява ОСОБА_3 не розглядалася комісією по земельних спорах, оскільки учасники спору не є суміжними землекористувачами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом Михайлівської селищної ради та входить до комісії з питань землі та екології. Після оформлення земельної ділянки, ОСОБА_1 неодноразово звертався до нього зі скаргами на власників сусідніх земельних ділянок, які засмічували та частково розорювали проїзд між земельними ділянками. Виїжджаючи на місце, він бачив, що дійсно біля ділянки ОСОБА_3 лежали кучі залишків сільськогосподарських рослин. Він порадив йому звернутися до комісії по земельним спорам.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працює в Михайлівській селищній раді. В січні 2015 року за проханням Шевченко О.Ю., він їздив до земельної ділянки ОСОБА_3 з метою вирішення питань, викладених у її заяві. Вони з'ясували, що на земельній ділянці ОСОБА_3 відсутні межові знаки у зв'язку з чим вирішити спір було неможливо. Чоловік заявниці - ОСОБА_1 вів себе дуже агресивно, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою. Комісія по земельним спорам заяву ОСОБА_3 не розглядала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання повідомила, що вона є депутатом Михайлівської селищної ради. В січня 2015 року вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_10, з метою надання відповіді ОСОБА_3 на її заяву щодо порушень правил добросусідства, виїжджали на місце. Вони встановили, що дійсно і кінці ділянки ОСОБА_4 були складені залишки рослин, бадилля кукурудзи. Встановити, чи був розораний проїзд було неможливо, оскільки на той момент лежав сніг. ОСОБА_1 і раніше неодноразово звертався до неї як до депутата селищної ради та скаржився на сусідів, вона розмовляла з ОСОБА_4, але він в свою чергу пояснював, що складає бадилля на території своєї ділянки. З метою врегулювання конфлікту, вона пропонувала ОСОБА_1 самостійно прибрати сміття, якщо воно йому заважає.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, враховуючи наступне:

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексовий номер 29595606 від 17 листопада 2014 року ОСОБА_3, є власником земельної ділянки загальною площею 1,0773 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :44:001:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-17).

19 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про вирішення земельного спору, в якій чітко вказала, що просить вирішити земельний спір в порядку ст. 158-159 ЗК України. В своїй заяві ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_4 складає залишки рослин та сільськогосподарської продукції частково на її земельну ділянку, частково на проїзд між їхніми земельними ділянками, чим грубо порушує правила благоустрою та добросусідства. Також ОСОБА_3 вказала, що ОСОБА_5 самовільно розорала проїзд між земельними ділянками, а ОСОБА_6 самовільно розширила межі своєї земельної ділянки, внаслідок чого вона позбавлена можливості вільно проїжджати на свою земельну ділянку. ОСОБА_3 просила встановити межі між суміжними земельними ділянкам з метою вирішення спору щодо додержання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правил добросусідства (а.с. 18-19).

В листі № 46 від 19 січня 2015 року, за підписом голови Михайлівської селищної ради, зазначено, що спеціалістами селищної ради з виїздом на місце були перевірені факти, викладені у заяві ОСОБА_3 Зазначено, що ОСОБА_4 дійсно склав бадилля з краю своєї земельної ділянки, але це не перешкоджає заявниці користуватися своєю земельною ділянкою. Посилання ОСОБА_3 на неможливість проїхати на її земельну ділянку визнані безпідставними. Було також встановлено, що проїзд дійсно був частково розораний ОСОБА_11, але з нею було проведено бесіду, в ході якої вона пообіцяла навесні усунути порушення. Крім того, ОСОБА_3 було рекомендовано звернутися в землевпорядні організацію для виконання роботі по встановленню (відновленню) меж її земельної ділянки (а.с. 20).

Згідно частин 1, 3, 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 18 того ж Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має, крім іншого, право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх над ходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Пунктами "є", "й", "к" статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частинами 1-3, 5 статті 158 Земельного кодексу передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Частинами 1 та 2 статті 103 Земельного кодексу України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно статті 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно частин 1 та 2 статті 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору.

Згідно статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 статті 26 того ж Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради розглядаються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.п. 5 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення земельних спорів віднесено до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, згідно рішення Михайлівської селищної ради №31 від 26 грудня 2003 року, повноваження по вирішенню земельних спорів відносно меж земельних ділянок та додержання громадянами правил добросусідства було делеговано виконавчому комітету Михайлівської селищної ради, а також було затверджено відповідне Положення, що містить детальний порядок розгляду земельного спору та ним передбачено створення відповідної Комісії по вирішенню земельного спору (а.с. 49-54).

Представник відповідача Шевченко О.Ю. стверджував, що заява ОСОБА_3 не розглядалася комісією по земельних спорах в порядку передбаченому ст. 158-161 ЗК України, оскільки не стосувалася земельних ділянок суміжних з її земельною ділянкою, а правила добросусідства поширюються лише на землекористувачів суміжних земельних ділянок. Але прийняти його доводи суд не може, оскільки згідно норм ЗК України, правила добросусідства, стосуються саме сусідніх землевласників та землекористувачів, а не лише суміжних (як про це стверджував представник відповідача), тобто всіх, чия діяльність може справити негативний вплив на інші земельні ділянки. З наданих позивачем доказів: зведеного кадастрового плану, польового абрису, кадастрового плану, акту визначення та погодження меж (а.с.12-17) вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 дійсно знаходиться по сусідству із земельними ділянками, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказана обставина не заперечувалась також представником відповідача. Таким чином, заява ОСОБА_3 щодо порушення правил добросусідства мала бути вирішена органом місцевого самоврядування в порядку передбаченому ст. 158-161 ЗК України.

Проте, в порушення вище зазначених вимог Закону, заява ОСОБА_3 взагалі не була передана комісії по вирішенню земельних спорів, хоча вирішення земельного спору щодо додержання правил добросусідства за заявою позивача є компетенцією виконавчого комітету Михайлівської селищної ради при якій створено комісію по вирішенню земельних спорів. Заява позивача мала бути розглянута в строки та в порядку, передбаченому Законами України "Про звернення громадян", "Про місцеве самоврядування", Земельним кодексом Українита по її заяві мало бути прийняте рішення за результатом розгляду, відповідно до чинного законодавства. Натомість позивачу було надано лише лист від 19 січня 2015 року, в якому, на думку суду, у довільній формі описано ситуацію, без належного огрунтування та посилання на докази, з його змісту не вбачається на підставі яких даних були зроблені відповідні висновки, тобто жодного рішення по заяві ОСОБА_3 фактично прийнято не було, спір не вирішено.

Таким чином, відповідач не розглянув заяву позивача в передбаченому законом порядку та не прийняв за результатом розгляду рішення у встановлений законом строк, чим порушив право відповідача на розгляд його звернення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача з розгляду заяви ОСОБА_3 від 19 грудня 2014 року про вирішення земельного спору відносно додержання громадянами правил добросусідства є неправомірною, тому вважає необхідним зобов'язати відповідача вжити заходів для розгляду заяви відповідно до чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 17, 86, 94, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області з розгляду заяви ОСОБА_3 від 19 грудня 2014 року.

Зобов'язати Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області вжити заходів для розгляду заяви ОСОБА_3 про вирішення земельного спору від 19 грудня 2014 року в порядку передбаченому Земельним кодексом України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник