Справа № 2а-220/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 березня 2015 року 15:50 № 2а-220/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Савченко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом ОСОБА_1
до Інспектора дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві Галая Олександра Єгоровича, Відділу ДАІ Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії

за участю:

від позивача - ОСОБА_3;

від відповідачів - не з'явились

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая Олександра Єгоровича та відділу ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві про:

визнання протиправними дій та бездіяльності інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая О.Є. під час складання протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 відносно ОСОБА_1 та матеріалів про адміністративне правопорушення;

визнання протиправними рішення та дій інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая Олександра Єгоровича щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3;

визнання протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 про адміністративне правопорушення таким, що складено безпідставно та таким, що підлягає зняттю з обліку;

зобов'язання відділу ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві повернути ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3, видане на його ім'я.

Також позивач просив відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) використати судом право щодо покладання обов'язку на суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення з встановленням розумного та справедливого строку.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2014 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-220/14. Ухвалою цього суду від 29.05.2014 адміністративну справу направлено для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 10.07.2014 справу №2а-220/14 передав за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. Зазначене рішення суду першої інстанції було скасоване ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014, а справу направлено для продовження розгляду жо окружного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2014 закрито провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.01.2015 скасував цю ухвалу та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П. ухвалою від 23.02.2015 прийняв справу до свого провадження та призначив справу до судового розгляду в судовому засіданні на 17.03.2015.

Позов мотивований тим, зокрема, що інспектор дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галай О.Є. за наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля, керування яким здійснював ОСОБА_4, не мав правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та вилучення в нього посвідчення, оскільки позивачем жодних правил дорожнього руху порушено не було, підтвердженням чого були пояснення, схема дорожньо-транспортної пригоди та розташування автомобілів на проїзній частині дороги після пригоди. Як зазначено в позовній заяві, в порушення статей 124, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП), пункту 6.9 "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України", затвердженої наказом МВС України від 04.10.2013 №950, пунктів 6.3, 6.4 "Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 №77, інспектором дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві прийнято рішення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення, без встановлення повної і достовірної картини дорожньо-транспортної пригоди, без опитування водіїв-учасників пригоди та свідків. Крім того, позивач звертає увагу суду, що в протоколі не зазначено відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності впродовж року, не відображено всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, не вказано, хто керував іншим автомобілем учасником пригоди, не зазначено прізвище, ім'я по батькові потерпілого, місце його проживання, не зважаючи на те, що в протоколі зафіксовано пошкодження автомобіля, а також не вказано свідків пригоди та місця їх проживання.

У судовому засіданні 17.03.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідачі правом на подання письмових пояснень не скористались, участь повноважних представників у судому засіданні не забезпечили, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення, долучених до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до частин третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 17.03.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Інспектором дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галаєм О.Є. 23.02.2014 о 16:05 год. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №018374.

Згідно з протоколом ОСОБА_1, керуючи автомобілем Hyndai Sonata, номерний знак НОМЕР_1, вулицею О. Теліги 33 під час перестроювання не дав дорогу автомобілю Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження автомобілів, чим порушено вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що в ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, до протоколу долучено схему дорожньо-транспортної пригоди та пояснення водіїв.

Позивачем додано до матеріалів судової справи протокол від 23.02.2014 серії АБ2 №018375, складений відповідачем 1, відповідно до якого ОСОБА_4, який керував автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2, порушив вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Статтею 221 КУпАП передбачено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтею 124 цього Кодексу.

У матеріалах справи міститься постанова Шевченківського районного суду м. Києва в справі №761/6485/14-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Вказана постанова Шевченківського районного суду м. Києва залишена без змін постановою апеляційного суду міста Києва від 27.06.2014.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, визнання судом винним позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, має преюдиційний характер та є обов'язковим для суду в даній справі.

З таких обставин, є необґрунтованим твердження позивача про те, що в інспектора не було правових підстав складати протокол про адміністративне правопорушення з підстав не вчинення ним правопорушення, оскільки як встановлено судом в адміністративній справі, правопорушення мало місце і воно вчинене саме позивачем. Крім цього, суд звертає увагу, що визначаючи наявність правопорушення відповідач виходив з меж власного розсуду (діяв в межах дискреційних повноважень), оскільки саме інспектор наділений повноваженнями згідно з приписами КУпАП робити висновок про порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху та визначати відповідальність відповідної особи. В свою чергу, позивачу гарантоване право спростовувати доводи посадової, зокрема в суді, чим позивач і скористався. При цьому, суд, який розглядав питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374, порушень з боку інспектора, які б вплинули на правомірність висновків про вчинення адміністративного правопорушення, не встановив.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая О.Є. під час складання протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 (у частині щодо підстав для складення протоколу) відносно ОСОБА_1 та матеріалів про адміністративне правопорушення, визнання протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 про адміністративне правопорушення таким, що складено безпідставно та таким, що підлягає зняттю з обліку задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення (частина перша). Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення (частина друга). Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України (частина четверта).

Відповідно до "Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086, посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом (пункт 3). У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (пункт 4). До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили уповноважена особа видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС (пункт 5).

Як уже зазначалось, у протоколі від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зафіксовано: внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, одним із учасників якої був позивач, пошкоджено автомобілі Hyndai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 та Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2, порушення позивачем пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП; вилучення посвідчення водія; отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що інспектор дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за якою однією з санкцій за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, відповідно він правомірно вилучив посвідчення водія та видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Таким чином, безпідставним є твердження позивача щодо протиправного вилучення у нього відповідачем посвідчення водія, тому позовні вимоги про визнання протиправними рішення та дій інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая Олександра Єгоровича щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 слід залишити без задоволення.

Крім того, під час судового засідання 17.03.2015 представник позивача повідомив, що позивачу повернуто його посвідчення водія, відповідно вимог до відділу ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві він немає. На думку суду, наведена обставина є достатньою підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача 2 повернути посвідчення водія.

Обґрунтовуючи вимоги щодо протиправності діяння (дії, бездіяльності) інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая О.Є., позивач вказав на відсутність в протоколі від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 відомостей про притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності протягом року, не відображення інформації про водія, який керував автомобілем Volkswagen номерний знак НОМЕР_2, тобто не відображено всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також зазначив про відсутність прізвища, ім'я, по батькові особи потерпілого та свідка, хоча свідок був присутній під час пригоди.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пункту 3.9 (у позовній заяві 6.9) "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 04.10.2013 №950, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.10.2013 №1829/24361 (у редакції, чинній на час, коли сталась дорожньо-транспортна пригода), при складанні протоколу зазначаються: дата і місце його складення (число, місяць, рік, населений пункт, географічна точка); посада, спеціальне звання, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (зазначаються повністю (без скорочення) її прізвище, ім'я та по батькові; число, місяць і рік народження; місце народження; місце проживання; місце реєстрації; найменування підприємства, установи, організації, де працює (її посада) або навчається особа; документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі й назва ОВС, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток), дата видачі й найменування підприємства, установи, організації, що його видали); відомості щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності)); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); частина відповідної статті та стаття КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення; прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, процедура оформлення працівниками Державної автомобільної інспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснення тимчасового вилучення посвідчення водія встановлені в "Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 №77, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 №374/16390.

Так, пунктом 6.1 цієї Інструкції передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця дорожньо-транспортної пригоди (додаток 9), що підписується особами, які брали участь в огляді, та працівником Державтоінспекції МВС; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення в справі.

Отже, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за наслідками дорожньо-транспортної пригоди зазначення потерпілої особи та інформації про притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року не є обов'язковим реквізитом. Не вимагається також в протоколі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що складається за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, зазначення прізвища, ім'я по батькові іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди та місця його проживання. Відповідно твердження позивача про протиправність бездіяльності відповідача щодо не зазначення таких даних є необґрунтованою. Стосовно відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року, то суд звертає увагу, що такі відомості відповідно до "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України" зазначаються в протоколі за наявності таких даних. Крім того, в силу статті 221 КУпАП адміністративне стягнення на підставі статті 124 КУпАП визначає суд, відповідно саме на суд покладено обов'язок з'ясувати наявність всіх обставин для прийняття обґрунтованого рішення, зокрема щодо застосування виду санкції. Відносно необхідності зазначення особи потерпілого, то необхідно зауважити, що інспектор визнав винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди обох учасників пригоди.

Суд погоджується з твердженням позивача про необхідність зазначення відповідачем 1 інформації про свідка, оскільки як убачається зі змісту постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2014 у справі №761/6485/14-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 27.06.2014, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідком дорожньо-транспортної пригоди була сестра позивача - ОСОБА_6, однак суд до уваги свідчення останньої не взяв, враховуючи родинні зв'язки.

З огляду на те, що не зазначення інспектором свідка дорожньо-транспортної пригоди у протоколі від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 не призвело до невірного визначення підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивачем не обґрунтовано порушеного права, інтересу, внаслідок такої бездіяльності інспектора, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем вимог щодо необхідності визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не зазначення особи свідка та відомостей про нього в протоколі про адміністративне правопорушення. Відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського районного управління Головного Управління МВС України в м. Києві Галая О.Є. під час складання протоколу від 23.02.2014 серії АБ2 №018374 (в частині зазначенні всієї необхідної інформації та реквізитів) задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відповідно в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні і підстави для зобов'язання суб'єктів владних повноважень подати суду звіт про виконання судового рішення у порядку, встановленому статтею 267 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки відповідачами не надано доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко