Справа № 753/18373/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі міста Києва на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_2 є особою віднесеною до 4 категорії ЧАЄС та станом на день звернення до органів пенсійного забезпечення мав стаж роботи 29 років, тобто понад 20 років, які передбачені частиною другою статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як підстава для призначення спеціальної пенсії.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у призначенні такої пенсії, діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини другої ст. 56 Закону право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Отже, зі змісту положень даної норми вбачається, що збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи здійснюється всім особам, які віднесені до категорії 1, 2, 3 та 4 за дотримання умов щодо стажу роботи та граничного розміру збільшення заробітку.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним законом - Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів звертає увагу, що вищевикладені норми визначають особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Крім того, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлений, тому за аналогією необхідно застосувати аб.2 ч.1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 10 червня 2008 року у справі № 08/166, яка відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для застосування для всіх судів України.

Також, аналогічних висновків дотримується Вищий адміністративний суд України, зокрема, в своїй ухвалі від 03 липня 2014 року (справа № К/800/19045/13).

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі міста Києва - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Троян

Судді Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.