Справа № 818/3629/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р.Справа № 818/3629/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бакирівське" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 818/3629/14

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бакирівське"

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Бариківське", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області № від 29.09.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в сумі 26761 грн. 05 коп.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 818/3629/14 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 03.03.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі пп. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 та ст.76 Податкового кодексу України Охтирською ОДПІ проведено камеральну перевірку даних С/г ТОВ "Бариківське", задекларованих у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік з урахуванням уточнень з 01.04.2014 року.

Результати перевірки оформлені актом №182/18-11-15-0115/30439590 від16 вересня 2014 року . (а.с.15-17).

Відповідно до висновків, викладених у вказаному акті перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем приписів ст. 288 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за липень 2014 року.

На підставі висновків акту перевірки №182/18-11-15-0115/30439590 від 16 вересня 2014 р. Охтирською ОДПІ 29 вересня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № (а.с.7), яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в сумі 26761 грн. 05 коп.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач, в порядку адміністративного оскарження, звернувся зі скаргою до Головного управління Державної фіскальної служби України в Сумській області.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги ГУ ДФС України в Сумській області від 13.11.2014 року №349/10/18-28-10-03-04-241/304/ск скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № без змін (а.с.27-28).

Рішенням про результати розгляду повторної скарги Державної фіскальної служби України від 04.12.2014 року №8039/6/99-99-10-01-02-25 скарга залишена без задоволення (а.с.31-32).

Позивач оскаржив податкове повідомлення - рішення до суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що висновки Охтирської ОДПІ про порушення податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки відповідно до пунктів 1, п. 2 Договору оренди землі від 19.06.2009 року орендодавець, Бариківська сільська рада надала, а орендар, С/г ТОВ "Бариківське" прийняло в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бариківської сільської ради загальною площею 16,6748 га. Розмір орендної плати за земельні ділянки складає 0,4 % від нормативної грошової оцінки, що повністю відповідає законодавству на час укладання та дії цих договорів. Виконуючи умови договору підприємство систематично сплачує орендну плату згідно договору оренди.

Відповідач обґрунтовуючи правомірність прийнятого рішення, посилається на те, що відносини оподаткування не можуть регулюватись на засадах угоди між учасниками договору оренди земельної ділянки.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту Земельного кодексу України вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Таким чином, Охтирська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Сумській області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому підстави для скасування податкового - повідомлення-рішення відсутні

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02 грудня 2014 р.. справа № 21-274а14.

Частиною першою статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо штрафних санкцій у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, то як вбачається з пояснень відповідача, нарахування проведені повторно на протязі 1095 днів.

Позивач не оспорює обставини щодо повторного донарахування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності застосування санкцій відповідно до ч. 2 п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бакирівське" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 818/3629/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.