Справа № 826/19756/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 березня 2015 року м. Київ№ 826/19756/14
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Евоком.ЮА»
до 1. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, 2. Слідчого з ОВС 3-го відділу кримінального розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві Ходарченко Є.В.
провизнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Евоком.ЮА» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Слідчого з ОВС 3-го відділу кримінального розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві Ходарченко Є.В., в якому просить (з урахуванням зміни позовних вимог) визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та слідчого з ОВС 3-го відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві Ходарченко Є.В. з вилучення майна (комп'ютери 4 (чотири) ПК (персональні комп'ютери) з моніторами в кількості 4 (чотири) штуки) протиправними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2014 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Розглянувши поданий адміністративний позов, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з огляду на наступне:

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 3 ст. 17 КАС України визначений перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Зокрема, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 2 абз. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними або господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2014 р. слідчий з ОВС 3-го відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУДФС у м. Києві Ходарченко Є.В. за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 3 Б, офіс4 провела обшук.

Обшук проведено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014 р.

ТОВ «Евоком» орендує приміщення за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 3 Б, офіс 4 з ПрАТ «Тельком».

Згідно листа ПрАТ «Тельком» від 02.07.2014 р. № 18, позивач не знаходиться у вказаних вище приміщеннях. Вказаний лист, як зазначає позивач, було надано Шевченківському районному суду м. Києва під час розгляду клопотання слідчого Ходарченко Є.В. про тимчасовий доступ до документів ТОВ «Евоком Україна», кримінальне провадження № 761/18552/14-к. Так, договір оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 3 Б, офіс 4 закінчив свою дію 31 грудня 2013 року.

Таким чином, позивач вважає, що обшук є незаконний, а вилучені під час його проведення речі є його власністю та мають бути повернені.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 вказаної статті).

В силу статті 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частинами 1 - 7 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов'язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов'язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов'язана відшкодувати володільцю витрати, пов'язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров'я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

У випадках, передбачених пунктами 2 - 4 частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171 - 173 цього Кодексу.

Зазначене обумовлює висновок, що питання щодо повернення речових доказів належить до юрисдикції суду, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Як свідчать матеріали справи вилучені під час обшуку речі - комп'ютерна техніка та електротехнічні носії мають значення для розгляду кримінальної справи.

Із протоколу обшуку та огляду речей від 14.11.2014 р., супровідного листа про призначення комп'ютерно-технічної експертизи від 24.11.2014 р. № 1007/10/26-15-09-0410 вбачається, що вилучені речі мають значення для розгляду кримінальної справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вилучена у позивача техніка в силу приписів ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальні справі, а тому питання щодо її повернення повинно вирішуватися в силу приписів 100 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є передчасними до вирішення кримінальної справи і мають бути вирішені судом, який розглядав справу за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 165 КАС України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 826/19756/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евоком.ЮА» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Слідчого з ОВС 3-го відділу кримінального розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві Ходарченко Є.В. про зобов'язання вчинити дії.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук