Справа № 810/6891/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6891/14 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко А.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 22.08.2014 № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказу від 01.08.2014 № 330 та направлень від 06.08.2014 № 3459, № 3460 виданих ГУ Міндоходів у Київській області, проведена фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1 що належить ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання вимог проведення готівкових розрахунків.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 06.08.2014 № 1450/1000/22/НОМЕР_2 та встановлено порушення пункту 2.6 постанови правління НБ України від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме: встановлено, що з 01 по 05 серпня 2014 року на підставі фіскальних звітних чеків у книгу обліку розрахункових операцій не здійснено облік готівкових коштів на загальну суму 1 397, 44 гривень.

На підставі акту перевірки від 06.08.2014 № 1450/1000/22/НОМЕР_2 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6 987, 2 гривень.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку. Однак, за результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України винесено рішення про результати розгляду скарги від 01.12.2014 № 3572/В/99-99-10-01-0225, яким оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № залишено без змін.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що факт оприбуткування готівки за період з 01.08.2014 по 06.08.2014 в КОРО № Р/2 документально підтверджений, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, а факт неоприбуткування готівкових коштів за вказаний період відповідачем не доведений і жодними документальними доказами не підтверджений.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки у ході перевірки встановлено нездійснення обліку готівкових коштів на загальну суму 1 397, 44 гривень.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Абзацом четвертим статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 196.1.5 п. 196.1 ст. 196 ПК України перелік послуг з розрахунково-касового обслуговування визначається Національним банком України за погодженням з Державною податковою службою України.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/1032, відповідно до якого оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів та витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 вказаного Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій КОРО - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно з пунктом 7.3 цього Положення у разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

У відповідності до аб. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 (зі змінами та доповненнями) визначає, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України у справах від 02.04.2013 № 21-76а13, від 26.02.2013 № 21-7а13.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що в поясненнях до акту перевірки ФОП ОСОБА_2 зазначила, що на момент проведення фактичної перевірки в магазині використовувалася книга ОРО № Р/2, зареєстрована 04.07.2014 Яготинським відділенням, яка використовується до РРО МіНі-Т 400 МЕ, заводський номер ПБ. Так, в розділі 2 (облік руху готівки та сум розрахунків) в графах 5 та 6 книги обліку розрахункових операцій відсутній облік готівкових коштів на підставі звітів за період з 01.08.2014 по 05.08.2014 на загальну суму 1397, 44 гривень у зв'язку з тим, що продавець у графі 5 не продублював запис графи 3. У зв'язку з наведеним, посадові особи відповідача вважають за неоприбуткування готівки не проведення запису в графі 5 КОРО, а саме дублювання графи 3 КОРО.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з книги ОРО вбачається, що за період з 01.08.2014 по 06.08.2014 сума готівкових коштів відображена в графі 3 КОРО, службова видача не проводилася, отже в графі 5 КОРО загальна сума дорівнює графі 3, тобто факт неповного чи несвоєчасного неоприбуткування готівки відсутній. Досліджена книга ОРО містить підклеєні касові (розрахункові) документи, з яких вбачається, що готівка, яка надійшла до каси, своєчасно оприбуткована у повній сумі у день одержання таких готівкових коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність даних відомостей в графі 3 КОРО жодним чином не встановлює факт неоприбуткування готівки, як це зазначено в акті перевірки, отже, вказані порушення в акті перевірки не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставами для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Таким чином, факт оприбуткування готівки за період з 01.08.2014 по 06.08.2014 в КОРО № Р/2 документально підтверджений, а тому податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 22.08.2014 № є протиправним та підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 12.03.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.