Справа № 826/2071/15
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

13 березня 2015 року 10:00 № 826/2071/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопрогрес"
до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтопрогрес» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2014 № та № 0.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/2071/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015 року закінчено підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 11.03.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 11.03.2015 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, Бориспільською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі п. 286.3 ст. 286, ст. 76 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з екологічного податку ТОВ «Нафтопрогрес» () за І квартал 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 04.09.2014 № 62/10-04-15-03/33099125 (т. 1, арк. 18-19).

Відповідачем за результатами перевірки встановлені наступні порушення податкового законодавства, які зафіксовані в акті перевірки від 04.09.2014 № 62/10-04-15-03/33099125:

- неподання звітності з екологічного податку за І квартал 2014 року, відповідальність за, що передбачена п. 120.1 ст. 120 ПК України (накладення штрафу у розмірі 170 грн.).

На підставі складеного акта перевірки від 04.09.2014 № 62/10-04-15-03/33099125 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 170,00 грн., з якої: за основним платежем - 0,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 170,00 грн. за платежем: надходження від викидів в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (т. 1, арк. 23).

Крім того, Бориспільською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі п. 286.3 ст. 286, ст. 76 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з екологічного податку ТОВ «Нафтопрогрес» () за ІІ квартал 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 04.09.2014 № 63/10-04-15-03/33099125 (т. 1, арк. 20-21).

Відповідачем за результатами перевірки встановлені наступні порушення податкового законодавства, які зафіксовані в акті перевірки від 04.09.2014 № 63/10-04-15-03/33099125:

- неподання звітності з екологічного податку за ІІ квартал 2014 року, відповідальність за, що передбачена п. 120.1 ст. 120 ПК України (накладення штрафу у розмірі 1020 грн.).

На підставі складеного акта перевірки від 04.09.2014 № 63/10-04-15-03/33099125 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 1020,00 грн., з якої: за основним платежем - 0,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1020,00 грн. за платежем: надходження від викидів в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (т. 1, арк. 22).

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 26.09.2014 № та № позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, відповідно до ст. 56 ПК України.

Рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № б/н та Державної фіскальної служби України від 02.02.2015 № 1986/6/99-99-10-01-02-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 № та № , а скаргу ТОВ «Нафтопрогрес» - без задоволення (т. 1, арк. 24-25, 26-28).

Як вбачається із заперечень відповідача, позиція останнього ґрунтується на тому, що ТОВ «Нафтопрогрес» має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -8, початок дії дозволу 20.10.2010 та закінчення дії - 20.12.2015, місце знаходження стаціонарних джерел забруднення: 08330, Україна, Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31+300 м. (ліворуч).

У зв'язку з чим, відповідач стверджує, що, оскільки ТОВ «Нафтопрогрес» має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та не подавало до ОДПІ заяву про відсутність у нього в звітному році об'єкта обчислення податку, то ТОВ «Нафтопрогрес» як платник податку зобов'язане було подавати податкові декларації з екологічного податку за І-ІІ квартали 2014 року.

Позиція позивача ґрунтується на тому, що ТОВ «Нафтопрогрес» не являється платником екологічного податку, оскільки з моменту здачі автозаправного комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31+300 м. в експлуатацію товариству з обмеженою відповідальністю «Восток» і по теперішній час вказаний об'єкт знаходиться в оренді, а тому ТОВ «Нафтопрогрес» ніколи не здійснювало викидів та/або скидів забруднюючих речовин чи розміщення відходів на власному автозаправному комплексі.

Крім того, позивач зазначає, що наявність у ТОВ «Нафтопрогрес» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -8, початок дії дозволу 20.10.2010 та закінчення дії - 20.12.2015 є обов'язковою умовою Закону України «Про охорону навколишнього повітря».

Відтак, позивач не погоджується з такою позицією податкового органу та прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями від 26.09.2014 № та № , а тому звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Отже, обов'язок щодо подання податкової декларації до контролюючого органу покладений виключно на платників податків.

Пунктами 240.1.1 - 240.1.3 п. 240.1 ст. 240 ПК України, визначено, що платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються:

- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення;

- скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти;

- розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

Відтак, з вищенаведеної статті вбачається, що обов'язковою ознакою платника екологічного податку є здійснення викидів/скидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та безпосередньо у водні об'єкти, а також розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

В той же час, п. 240.1 ст. 240 ПК України не містить такої умови як наявність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для віднесення для віднесення суб'єкта господарювання до платника екологічного податку.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Нафтопрогрес» (орендодавець) та ТОВ «Восток» (орендар) було укладено договір оренди від 01.10.2012 № 111031, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування об'єкт оренди, зокрема, автозаправний комплекс за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків - Довжанский (на Ростов-на-Дону), 31 км.+300 м. (т. 1, арк. 29-36).

Відтак, судом було встановлено, що саме ТОВ «Восток» використовує у власній господарській діяльності автозаправний комплекс за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31 км.+300 м., а тому в силу положень п. 240.1 ст. 240 ПК України ТОВ «Восток» являється платником екологічного податку, а не ТОВ «Нафтопрогрес».

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Восток» подавало до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області податкові декларації з екологічного податку за І та ІІ квартали 2014 року стосовно автозаправного комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31 км.+300 м. (т. 1, арк. 37-46).

Крім цього, відповідно до платіжних доручень від 06.05.2014 № 9642 та від 05.08.2014 № 17348 саме ТОВ «Восток» сплачувало екологічний податок за викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами за І та ІІ квартали 2014 року (т. 1, арк. 47-48).

Отже, відповідачеві повинно було відомо, що подання податкових декларацій стосовно викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, а саме: автозаправним комплексом за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31 км.+300 м. здійснювалося ТОВ «Восток», оскільки податкові декларації з екологічного податку за І та ІІ квартали 2014 року були отримані податковим органом, що підтверджується квитанціями № 2 від 14.07.2014 (т. 1, арк. 41) та від 14.04.2014 (т. 1, арк. 46).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, податковий орган застосував до ТОВ «Нафтопрогрес» штрафні санкції за неподання звітності з екологічного податку за І та ІІ квартали 2014 року, відповідальність за, що передбачена п. 120.1 ст. 120 ПК України (накладення штрафу у розмірі 170 грн. та 1020 грн.).

Однак, суд не може погодитись з такою позицією Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, оскільки відповідно до пп. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть, зокрема, юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Отже, можна дійти висновку, що ст. 47 ПК України передбачає відповідальність саме юридичної особи, яка Податковим кодексом України визначена як платник податку.

Як вже було встановлено судом, ТОВ «Нафтопрогрес» не являється платником екологічного податку, відповідно до п. 240.1 ст. 240 ПК України, оскільки позивач не здійснює викидів та/або скидів забруднюючих речовин чи розміщення відходів на власних автозаправних комплексах за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, автошлях Київ - Харків, 31 км.+300 м., так як даний автозаправний комплекс перебуває в експлуатації ТОВ «Восток», відповідно до договору оренди від 01.10.2012 № 111031.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач хибно трактує норми п. 240.1 ст. 240 ПК України, що стало наслідком протиправного застосування до ТОВ «Нафтопрогрес» відповідальності за неподання податкової звітності з екологічного податку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2014 № та № .

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтопрогрес» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 26.09.2014 № та № .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтопрогрес» () понесені судові витрати в розмірі 365,40 грн. (триста шістдесят п'ять грн. 40 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова