Справа № 813/1312/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 березня 2015 року 813/1312/15

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич Ірена Зіновіївна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Львівської області Цяцяк Р.П. про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до судді Апеляційного суду Львівської області Цяцяк Р.П. у якій просить, в порядку статті 56 Конституції України, стягнути з державного рахунку кошти в сумі 230 млн. Євро або рівноцінну суму в гривнях, а також щомісячну виплату пенсії Пенсійним фондом України у Галицькому районі м.Львова у сумі 150 тис. гривень.

У позовній заяві позивач вказує, що суддя Апеляційного суду Львівської області Цяцяк Р.П. розглядаючи 16 лютого 2015 року справу № 466/9137/14 не задовольнив його заяву про відвід та апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідач не надіслав позивачу прийняті бандитські ухвали віж 16.02.2015 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 статті 3 КАС України передбачено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори з правовідносин, що виникають у сфері здійснення публічної влади. Принаймні одним із учасників публічно-правового спору повинен бути суб'єкт владних повноважень і цей спір має бути саме з приводу публічно-правових відносин, у якому позивач вважає, що суб'єкт владних повноважень своїми рішеннями, дією чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси.

Згідно з статтями 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Рішення суду і дії судді під час підготовки і розгляду справи можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку. Оскарження дій судді шляхом подання скарги до суду першої інстанції чинним законодавством не передбачено.

Однією із конституційних засад здійснення судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Законність процесуальних дій і актів суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Таким чином до суду та судді не може бути пред'явлено позову за процесуальні рішення чи дії, вчиненні при здійсненні правосуддя, оскільки суди і судді при вирішенні питань підвідомчості судам спорів, порушення та відкриття справ, підготовці справ до розгляду, розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції.

Враховуючи вищенаведене, рішення чи дії суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими ним при виконанні своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, зокрема, при розгляді справ, тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" суди і судді при вирішенні питань підвідомчості судам спорів, порушення та відкриття справ, підготовці справ до розгляду, розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом справи.

Крім того у частині 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" зазначено, що дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ) є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до управлінської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позов ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Львівської області Цяцяк Р.П. про стягнення коштів не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки вказаний позивачем відповідач не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, і не може бути відповідачем у справах про стягнення коштів за рішення, дії чи бездіяльність, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Враховуючи вищенаведене, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, слід відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Львівської області Цяцяк Р.П. про стягнення коштів.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.