Справа № 203/1063/15-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1063/15-а
Провадження № 2-а/0203/46/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Величко О.М.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Білоус Я.І.

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВЛЕНО:

20.02.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання незаконним та скасування рішення (а.с.2-6)

Ухвалою суду від 24.02.2015 року провадження по адміністративній справі було відкрито та залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи - ОСОБА_3(а.с. 23)

Позивач у позовній заяві та її представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що рішенням виконавчий комітет Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, як орган опіки та піклування, від 23.01.2015 року за № 17, яке винесено на підставі рішення комісії з питань захисту дитини від 13.01.2015 року, визначено спосіб участі ОСОБА_3 у виховання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді зустрічей щотижня у суботу або в неділю з 16.00 до 18.00 в присутності матері дитини - ОСОБА_4 На думку позивача, це рішення є незаконним, оскільки з лютого 2014 року ОСОБА_3 припинив будь-які спілкування з дитиною, його не цікавило і не цікавить її стан здоров'я, її потреби в ліках, одязі, їжі, в 8 місяців після народження у дитини лікарі виявили дисплазію тазостегнових суглобів і неврологічні проблеми, що підтверджується довідками міських лікарень, оскаржуване рішення винесено з порушенням «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», та «Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини», норм Сімейного Кодексу України, рішення не відповідає інтересам дитини, зокрема виходячи зі стану її здоров'я та з необхідності забезпечити їй умови належного догляду під час загострення хвороби, Орган опіки та піклування не врахував заперечення позивача та не взяв до уваги медичні документи, які позивач намагалася надати під час розгляду заяви ОСОБА_3, медичні документи навіть не прийняли у позивача, не взято до уваги і те, що дитина у вихідні дні відвідує лікуванні профілактичні процедури з приводу дисплазії тазостегнових суглобів, рішення відповідача винесено з урахування інтересів лише заявника, при цьому не з'ясовані інші обставини, які є істотними при вирішені питання визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини, рішення не конкретизовано, ОСОБА_3 надано право зустрічатися з дитиною або у суботу або в неділю, відповідачем не вивчалися умови життя дитини, не складений Акт обстеження умов проживання дитини, оскаржуване рішення винесено на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини, а не на підставі висновку служби у справах дітей, яка є відповідальним структурним підрозділом виконкому райради, тому викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про скасування даного рішення, як необ'єктивного, не повного та такого, що не відповідає вимогам закону (а.с.2-6)

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, оскільки рішення було винесено з врахуванням інтересів дитини та батьків у відповідності до процедури передбаченої чинним законодавством.

Третя особа заперечував проти позову, оскільки його права як батька дитини порушуються, мати дитини даним позовом лише намагається позбавити його можливості бачитися з дитиною, вказаним рішенням було задоволено лише частково та мінімально його вимоги, а тому посилання на те, що було враховано лише інтереси батька є необґрунтованим, позивач була присутня при розгляді його заяви, мала можливість надавати будь які пояснення та письмові докази, всі ці докази були враховані, а тому просив суд не скасовувати дане рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.11.2011 року, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1548(а.с.34)

Встановлено, що від шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.33)

Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014 року (справа №199/8132/14-ц 2/199/3513/14) шлюб між батьками дитини - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розірвано(а.с.35)

Судом встановлено, що згідно з повідомленням Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 01.12.2014 року № 32337 по виконавчих листах №199/1909 від 12.06.2014 року та №199/3013 від 15.05.2014 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, заборгованість по аліментам відсутня(а.с.36)

06.01.2015 року до виконкому Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради звернувся ОСОБА_3 щодо визначення порядку його участі у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією заяви(а.с.29-30)

Також встановлено, що 12.01.2015 року Управлінням-службою у справах дітей Кіровської районної ради у м. Дніпропетровську ради було надано висновок, згідно якого управлінням-службою у справах дітей дійшла висновку, що немає підстав заперечувати проти спілкування батька з дитиною(а.с.42)

13.01.2015 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було розглянуто заяву ОСОБА_3 з проханням прийняти рішення про встановлення порядку участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5, в результаті чого було вирішено рекомендувати виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради визначити способи участі ОСОБА_3 у вигляді зустрічей щотижня у суботу або в неділю з 16.00 до 18.00 в присутності матері дитини - ОСОБА_4, що підтверджується копією витягу з протоколу(а.с.44)

Так, рішенням виконавчий комітет Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, як орган опіки та піклування, від 23.01.2015 року за № 17, яке винесено на підставі рішення комісії з питань захисту дитини від 13.01.2015 року, визначено спосіб участі ОСОБА_3 у виховання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді зустрічей щотижня у суботу або в неділю з 16.00 до 18.00 в присутності матері дитини - ОСОБА_4(а.с.28)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Конвенції про контакт з дітьми, Сімейним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, «Порядком провадження органами опіки та піклування, провадження діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 155 Сімейного Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

При цьому згідно ст.. 4 Конвенції про контакт з дітьми, яка була ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року та набула чинності для України 1 квітня 2007 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Статтею 7 Конвенції передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв'язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.

Пунктами 73-74 «Порядку провадження органами опіки та піклування, провадження діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 передбачено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

За правилами ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приймає до уваги те, що позивач пропустила трок для звернення до суду з поважних причин, та вважає що він має бути поновленим.

При розгляді позовних вимог ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, суд виходить з того, що у судовому засіданні суд не знайшли підтвердження факти зазначені позивачем у позовній заяві та представником у судовому засіданні, оскільки відповідач при винесені рішення від 23.01.2015 року за № 17 врахував заперечення ОСОБА_4(а.с.40-41), дослідив акт обстеження умов проживання як матері так і батька (що спростовує твердження позивача)(а.с.37,45), позивач мала можливість надати будь які медичні документи про стан здоров'я дитини чи інші письмові докази на підтвердження своїх заперечень, а позиція позивача, що ініціювання збору інформації про дитину повинно здійснюватися саме відповідачем є необґрунтованою.

Суд при розгляді справи критично оцінює посилання позивача на той факт, що батько дитини не піклується про оздоровлення доньки та її всебічний розвиток, матеріально не забезпечує, оскільки як встановлено у судовому засіданні батько виконує свої батьківські обов'язки на стільки на скільки є можливим, не відмовляється матеріально приймати участь в утриманні дитини, сплачує аліменти, але позивач не ставить даних вимог. Крім того, між сторонами наявний спір щодо порядку спілкування батька з дитиною, що також свідчить про те, що батько вчиняє дії направленні на сумлінне виконання своїх батьківських обов'язків. Вказані обставини також були вагомою причиною для винесення рішення Виконавчим комітетом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача, вивчивши оскаржуване рішення та матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що Виконавчий комітет Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради виніс законне рішення без порушень процедури розгляду відповідних спірних питань, рішення прийняте в інтересах дитини, з врахуванням прав кожного з батьків, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Необхідно зазначити, що в разі незгоди позивача саме з рішенням відповідача щодо часу та дати побачень батька з дитиною, остання має право вирішити дані питання в судовому порядку передбаченому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7 - 12, 17 - 19, 86, 97, 94, 98, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі, якщо судом оголошено вступну та резолютивну частини, а також, у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ф.Ф. Маймур