Справа № 2а-0770/727/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 12880/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача Оленич Р.А.,

прокурора Попадинець М.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2011 року у справі за позовом прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Прокурор Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської області 09.03.2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив стягнути заборгованість по застосованих штрафних (фінансових) санкціях у сумі 32878,42 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державного (місцевого) бюджету за відповідними кодами бюджетної класифікації заборгованість у сумі 32878,42 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят вісім гривен сорок дві копійки) по застосованим штрафним (фінансовим) санкціям.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що при винесенні рішення суду першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме відповідачем не було отримано жодної повістки про участь в судовому засіданні, а тому такий був позбавлений можливості бути присутнім на розгляді справи, що унеможливило користування всіма передбаченими ст.49 КАС України процесуальними правами.

Представник позивача, представник прокуратури апеляційну скаргу заперечили, просять в задоволенні такої відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача та відповідач вимоги апеляційної скарги підтримали, просили таку задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити, так як у них відсутній борг..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі Закарпатської області проведено позапланову виїзну перевірку приватного підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 23.02.2009 року по 25.10.2010 року.

Результати такої викладено в Акті Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської області від 26.10.2010 року за № 716/7-22/НОМЕР_1. Виявлено порушення відповідачем вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (порушення термінів розрахунків) та ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (порушення порядку та строків декларування валютних цінностей).

На підставі зазначеного акту, 28 жовтня 2010 року Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі Закарпатської області прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій:

- № , яким за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 32029,60 грн.;

- № , яким за порушення ст. 9 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 850,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідачем в адміністративному або судовому порядку не оскаржено, заборгованість по застосованих штрафних (фінансових) санкціях добровільно до держбюджету не сплачена,

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Ст.4 Закону України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (в редакції, що чинна на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно ч.1 ст.9 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ст. 16 Декрету за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України. Згідно Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про валютний контроль» від 08.02.2000 року за № 49 (з наступними змінами та доповненнями), порушення строків декларування тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період. Наказом ДПА України від 04.10.1999 року за № 542 передбачено право органів державної податкової служби застосовувати штрафи за порушення резидентами норм Декрету КМ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Згідно п.3 Указу Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» від 18.09.1999р. санкції, передбачені статтею 2 цього Указу та пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», застосовуються Національним банком України до банків та інших фінансово-кредитних установ, органами державної податкової служби - до інших резидентів і нерезидентів України. Оскарження рішень про застосування фінансових санкцій здійснюється в судовому порядку.

Санкції - штрафи, зазначені у частині першій цієї статті, сплачуються не пізніше п'яти днів з дня вручення резиденту, нерезиденту рішення про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у зазначений строк сума штрафу списується з рахунків резидента, нерезидента відповідно до законодавства.

Відповідно до п.17.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

У відповідності до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (набрав чинності з 01.01.2011 року, тобто, станом на час звернення з позовом до суду), органи державної податкової служби мають право, в тому числі, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, сума заборгованості підтверджена в повному обсязі долученими до справи доказами, зокрема, рішеннями Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської області від 28.10.2010 року за № та від 28.10.2010 року за № , актом Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської області від 26.10.2010 року за № 716/7-22/НОМЕР_1, розрахунками застосованої пені та штрафних санкцій.

Враховуючи вказане, а також те, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій фактично не оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, заборгованість по застосованих штрафних (фінансових) санкціях добровільно до держбюджету не сплачена, сума заборгованості підтверджена в повному обсязі долученими до справи доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення до державного (місцевого) бюджету визначеної суми заборгованості.

Щодо апеляційних вимог в частині скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з прийняттям останнього з порушенням норм процесуального права, а саме ст.35 КАС України, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення тільки у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 202 КАС України, а саме в разі, коли ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, коли розгляд і вирішення справи було здійснено неповноважним судом або в ухваленні постанови брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованою, коли постанова ухвалена чи підписана не тим суддею, який розглянув справу. Указані порушення норм процесуального права варто вважати істотними і такими, що тягнуть скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013р. №7.

Не отримання відповідачем повістки про виклик на судове засідання колегія суддів не вважає таким, що вплинуло на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2011 року у справі №2а-727/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 10.03.2015 року.