Справа № 824/376/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/376/15-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши позовну заяву заступника прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Селятинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Путильської районної ради Путильського району Чернівецької області про зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до комунального закладу «Селятинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Путильської районної ради Путильського району Чернівецької області про зобов'язання до вчинення певних дій.

В позовній заяві заступник прокурора Чернівецької області, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить суд зобов'язати комунальний заклад «Селятинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Путильської районної ради Путильського району Чернівецької області видати ОСОБА_1 матеріальне забезпечення (одяг і взуття) на суму не менш як 12 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також виплатити грошову допомогу в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у відповідності до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05 квітня 1994 року №226.

Частиною першою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 7, 8, 9 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду; відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Частиною першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Частиною другою статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Частиною першою та другою статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновків про те, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом. Прокурор звертаючись до адміністративного суду в інтересах громадян набуває статусу представника за умови надання суду доказів на підтвердження неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Як вбачається з позову, ні позивач, яким фактично є ОСОБА_1, оскільки саме на захист її прав подано цей позов, ні відповідач - комунальний заклад «Селятинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Путильської районної ради Путильського району Чернівецької області, не є суб'єктами владних повноважень та не наділені владно-управлінськими функціями на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В спірних правовідносинах відсутні ознаки публічно-правового спору.

В даному випадку заступник прокурора Чернівецької області, звертаючись до суду з цим позовом, фактично діє як представник ОСОБА_1 у відповідності до положень статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», а не як суб'єкт владних повноважень.

Таким чином, оскільки жодна із сторін не є суб'єктом владних повноважень і в спірних правовідносинах відсутні ознаки справи адміністративної юрисдикції, суд вважає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною шостою статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Разом з цим слід зазначити, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (стаття 1 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак, суд роз'яснює позивачу його право звернутися з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом заступника прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Селятинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Путильської районної ради Путильського району Чернівецької області про зобов'язання до вчинення певних дій.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на цю ухвалу може бути подано до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Лелюк