Справа № 822/3574/13-а
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/13888/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року

у справі № 822/3574/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - ДПІ у м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області; відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № /0/3331 від 30 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ведення книги обліку доходів і витрат з порушенням встановленого порядку виключає право суб'єкта підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводити розрахункові операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено повністю. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № /0/3331 від 30 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, відповідач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року та залишення в силі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами ДПІ у м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області проведено перевірку господарської одиниці, що належить позивачу, з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт № 0155/22/25/23//3870 від 22 квітня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято рішення № /0/3331 від 30 квітня 2010 року, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 93 750,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3, пункту 6 статті 9 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган вказував про те, що ФОП ОСОБА_3, здійснюючи господарську діяльність з використанням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, заповнювала не всі графи книги обліку доходів і витрат, що свідчить про порушення нею Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269, та позбавляє преференції у вигляді звільнення від обов'язку застосування реєстратора розрахункових операцій.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Разом з тим, пунктом 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності-фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в охоплений перевіркою період ФОП ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що підтверджується відповідним свідоцтвом, не здійснювала продаж підакцизних товарів та вела книгу обліку доходів і витрат.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що вимоги пункту 1 частини 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР не передбачають відповідальності за неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій на підставі вказаної норми Закону № 265/95-ВР оскаржуваним актом індивідуальної дії є безпідставним.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року такою, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області відхилити, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.