Справа № 826/18309/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 березня 2015 року 13:50 справа №826/18309/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Амельохіна В.В., Кармазіна О.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомМіжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина"
доМіністерства екології та природних ресурсів України
треті особи1. Кабінет Міністрів України 2. Компанія Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська 4. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України 5. Державна служба геології та надр України 6. Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління
провизнання дій протиправними, скасування висновку
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" (далі по тексту - позивач, МБО "Екологія-Право-Людина") звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі по тексту - відповідач, Мінприроди України), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо надання позитивної оцінки еколого-експертну оцінку "Угоди про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна, Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та ТОВ "Надра Юзівська" від 25 грудня 2013 року"; 2) визнати протиправним та скасувати висновок експертизи від 27 грудня 20132 року №17/102 державної екологічної експертизи "Угода про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна, Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та ТОВ "Надра Юзівська".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/18309/14, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року адміністративну справу №826/18309/14 залучено до участі в адміністративній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, компанію Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В., Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну службу геології та надр України та Державну екологічну академію післядипломної освіти та управління.

В судовому засіданні 26 лютого 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники третіх осіб 1, 2, 4 та 5 проти задоволення позову заперечили, представники відповідача та третіх осіб 3, 6 до суду не прибули.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з висновком Мінприроди України від 27 грудня 2013 року №17/102 державної екологічної експертизи "Угода про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна та Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська" (далі по тексту - висновок) державна екологічна експертиза проведена відповідно до Закону України "Про екологічну експертизу" та на підставі пункту 2 статті 11 Закону України "Про угоди про розподіл продукції".

Як вбачається зі змісту висновку, за результатами розгляду еколого-екпертної оцінки "Угода про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна та Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська", підготовленої Державною екологічною академією післядипломної освіти та управління Мінприроди України, яка є складовою та невід'ємною частиною висновку, відповідач визнав достатність екологічних обґрунтувань та надав їм позитивну оцінку за умови дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Позивач вважає, що висновок суперечить діючому законодавству, є неповним та необ'єктивним, оскільки в процесі екологічної експертизи не досліджено жодних даних моніторингу стану довкілля площі Юзівська, водних і земельних ресурсів, та містить недостовірну інформацію щодо процесу видобування сланцевого газу, тому висновок не може вважатися таким, що забезпечує екологічну безпеку, охорону навколишнього природного середовища, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, захисту екологічних прав та інтересів громадян і держави; у свою чергу зазначене свідчить про необхідність скасування висновку та про безпідставність позитивної оцінки Мінприроди України. Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду, позивач вказує на наявність законного інтересу в забезпеченні природоохоронного законодавства під час проведення екологічної експертизи на підставі норм статуту МБО "Екологія-Право-Людина".

Відповідач та треті особи 2, 3 проти задоволення позову заперечили з підстав відповідності оскаржуваного висновку вимогам Закону України "Про екологічну експертизу" та відсутності факту порушення прав позивача.

Інші треті особи письмових пояснень з приводу позовних вимог МБО "Екологія-Право-Людина" до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 січня 2013 року №23-р "Про підписання Угоди про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська, між Державою Україна та компанією "Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська" схвалено проект Угоди про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська, між Державою Україна та компанією "Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська" (далі по тексту - Угода).

Частина перша статті 4 Закону України "Про угоди про розподіл продукції" визначає, що відповідно до угоди про розподіл продукції одна сторона - Україна (далі - держава) доручає іншій стороні - інвестору на визначений строк проведення пошуку, розвідки та видобування корисних копалин на визначеній ділянці (ділянках) надр та ведення пов'язаних з угодою робіт, а інвестор зобов'язується виконати доручені роботи за свій рахунок і на свій ризик з наступною компенсацією витрат і отриманням плати (винагороди) у вигляді частини прибуткової продукції.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про угоди про розподіл продукції" проекти угод про розподіл продукції підлягають обов'язковій державній експертизі з фінансових, правових, природоохоронних та інших питань відповідно до законодавства.

Таким чином, оскільки Угода має ознаки угоди про розподіл продукції, її проект підлягає обов'язковій державній експертизі, у тому числі з природоохоронних питань, відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство екології та природних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №452/2011, Мінприроди України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні і забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та у межах своєї компетенції біологічної, генетичної та радіаційної безпеки, поводження з відходами, у тому числі радіоактивними, пестицидами і агрохімікатами, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, радіаційного захисту, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (надр, поверхневих та підземних вод, внутрішніх морських вод і територіального моря, атмосферного повітря, лісів, тваринного (у тому числі водних живих ресурсів, мисливських та немисливських видів тварин) і рослинного світу та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України (далі - природні ресурси), відтворення та охорони земель, збереження, відтворення і невиснажливого використання біо- та ландшафтного різноманіття, формування, збереження і використання екологічної мережі, організації, охорони та використання природно-заповідного фонду, збереження озонового шару, регулювання негативного антропогенного впливу на зміну клімату та адаптації до його змін і виконання у межах компетенції вимог Рамкової конвенції ООН про зміну клімату та Кіотського протоколу до неї, розвитку водного господарства і меліорації земель, геологічного вивчення та раціонального використання надр, а також у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання, відтворення та охорону природних ресурсів.

Пункт "б" частини першої статті 201 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів належить здійснення державної екологічної експертизи стосовно об'єктів, рішення щодо затвердження (схвалення) яких приймається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 28 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначає, що державна екологічна експертиза проводиться відповідно до Закону України "Про екологічну експертизу".

З наведених норм законодавства слідує, що на Мінприроди України покладено функції здійснення державної екологічної експертизи стосовно об'єктів, рішення щодо затвердження (схвалення) яких приймається Кабінетом Міністрів України, у тому числі і щодо вказаної вище Угоди, а, у зв'язку із відсутністю із відсутністю законодавчо визначеного порядку здійснення державної екологічної експертизи угод про розподіл продукції, така експертиза проводиться з урахуванням як норм Закону України "Про екологічну експертизу, так і норм "Про угоди про розподіл продукції".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про екологічну експертизу" в Україні здійснюються державна, громадська та інші екологічні експертизи.

Висновки державної екологічної експертизи є обов'язковими для виконання. Приймаючи рішення щодо подальшої реалізації об'єктів екологічної експертизи, висновки державної екологічної експертизи враховуються нарівні з іншими видами державних експертиз.

Висновки громадської та іншої екологічної експертизи мають рекомендаційний характер і можуть бути враховані при проведенні державної екологічної експертизи, а також при прийнятті рішень щодо подальшої реалізації об'єкта екологічної експертизи.

Стаття 17 Закону України "Про екологічну експертизу" передбачає, що інші екологічні експертизи можуть здійснюватися за ініціативою заінтересованих юридичних і фізичних осіб на договірній основі із спеціалізованими еколого-експертними органами і формуваннями.

Такими чином, виходячи з наведених норм Закону України "Про екологічну експертизу", інші екологічні експертизи, проведені за ініціативою заінтересованих осіб можуть бути враховані Мінприроди при проведенні екологічної експертизи та при прийнятті рішень щодо подальшої реалізації об'єкта екологічної експертизи.

Як встановлює стаття 39 Закону України "Про екологічну експертизу", висновки державної екологічної експертизи повинні містити оцінку екологічної допустимості і можливості прийняття рішень щодо об'єкта екологічної експертизи та враховувати соціально-економічні наслідки.

Позитивні висновки державної екологічної експертизи після затвердження їх центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, є підставою для відкриття фінансування проектів і програм чи діяльності.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про екологічну експертизу" висновки екологічної експертизи складаються з вступної (протокольної), констатуючої (описової) та заключної (оціночно-узагальнюючої) частин.

У вступній частині містяться дані про орган, що проводив екологічну експертизу, склад експертів, час проведення, найменування об'єкта екологічної експертизи, його кількісні та якісні показники, відомості про виконавців і замовників екологічної експертизи та про орган, який приймає рішення щодо реалізації об'єкта екологічної експертизи.

У констатуючій частині подається коротка характеристика видів запланованої чи здійснюваної діяльності, її впливу на стан навколишнього природного середовища, ступеня екологічного ризику відповідних заходів, спрямованих на нейтралізацію і запобігання цьому впливові, забезпечення вимог екологічної безпеки, охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

У заключній частині містяться узагальнена оцінка об'єкта екологічної експертизи, зауваження і пропозиції щодо вдосконалення обґрунтування його екологічного впливу, висновки щодо схвалення, повернення на доопрацювання чи відхилення його від подальшого еколого-експертного розгляду з посиланням на відповідні нормативні документи та щодо можливості прийняття рішення про подальшу реалізацію об'єкта екологічної експертизи.

Матеріали справи підтверджують, що за ініціативою Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. Державною екологічною академією післядипломної освіти та управління здійснено іншу експертизу - еколого-екпертну оцінку "Угода про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна та Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська", а саме статті "Раціональне й комплексне користування. Охорона й захист надр, довкілля, здоров'я, праці, безпека, обсяг, вартість і строки заходів з охорони довкілля".

Вказана еколого-екпертна оцінка, яка є невід'ємною частиною оскаржуваного висновку, відповідає вимогам статті 43 Закону України "Про екологічну експертизу", оскільки складається із вступної, констатуючої та заключної (оціночно-узагальнюючої) частин, зокрема містить коротку характеристику видів запланованої чи здійснюваної діяльності, її впливу на стан навколишнього природного середовища, ступеня екологічного ризику відповідних заходів, спрямованих на нейтралізацію і запобігання цьому впливові, забезпечення вимог екологічної безпеки, охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів; узагальнену оцінку об'єкта екологічної експертизи.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, еколого-екпертна оцінка угоди відповідає по формі та змісту вимогам Закону України "Про екологічну експертизу", а тому могла бути врахована Мінприроди України при проведенні державної екологічної експертизи угоди та отримати позитивну оцінку.

Вирішуючи спір, суд не приймає до уваги доводи позивача про поверхневе проведення державної екологічної експертизи, зокрема щодо не дослідження даних моніторингу стану довкілля площі Юзівська, водних та земельних ресурсів, заходів щодо економії води, оскільки Закон України "Про угоди про розподіл продукції" передбачає обов'язкову державну експертизу саме угоди, а не технологічних процесів видобутку корисних копалин, проекти угод про розподіл продукції підлягають обов'язковій державній експертизі з фінансових, правових, природоохоронних та інших питань відповідно до законодавства. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у висновку, а саме невід'ємній його частині - еколого-екпертній оцінці, зазначено про необхідність дотримання надрокористувачем в спеціально уповноважених державних органах спеціальні дозволи (дозвіл на викиди забруднюючих речовин, на спеціальне водокористування тощо); про те, що до початку діяльності і вивчення надр, оцінювання та розробки вуглеводнів, оператор здійснюватиме оцінку впливу на навколишнє природне середовище та здоров'я громадян, строки проведення та витрати оцінки впливу у кожному конкретному випадку.

Посилання позивача на статтю 7, 15 та 33 Закону України "Про екологічну експертизу", які визначають об'єкти екологічної експертизи, документацію на об'єкти експертизи та процедур проведення екологічної експертизи, є також помилковими, виходячи з наступного.

Як встановлено вище, у межах спірних правовідносин висновок складався за результатами державної екологічної експертизи Угода про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Юзівська між Державою Україна та Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Юзівська, на підставі частини другої статті 11 Закону України "Про угоди про розподіл продукції".

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про угоди про розподіл продукції" в угоді про розподіл продукції визначаються: перелік видів діяльності інвестора та програма обов'язкових робіт із визначенням строків виконання, обсягів і видів фінансування, технологічного обладнання та інших показників, що не можуть бути нижчими від запропонованих інвестором у конкурсній заяві, а також інші істотні умови.

Істотними умовами угоди про розподіл продукції у тому числі є: найменування сторін угоди та їх реквізити; характеристика ділянки надр (родовищ корисних копалин), щодо якої укладається угода, включаючи географічні координати району робіт, а також обмеження щодо глибини промислової розробки надр; умови надання земельної ділянки для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та ділянки надр; проект рекультивації земель, порушених під час проведення пошуку, розвідки та видобування корисних копалин; права та обов'язки сторін, зокрема права інвестора щодо користування землею, надрами та інші права, а також його обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті; умови використання корисних копалин.

Згідно з частинами першою та другою статті 7 Закону України "Про екологічну експертизу" об'єктами екологічної експертизи є проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів, речовин, продукції, генетично модифікованих організмів, реалізація яких може призвести до порушення екологічних нормативів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища.

Екологічній експертизі можуть підлягати екологічні ситуації, що склалися в окремих населених пунктах і регіонах, а також діючі об'єкти та комплекси, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища.

Стаття 15 Закону України "Про екологічну експертизу" передбачає, що в документації на об'єкти державної екологічної експертизи повинні передбачатися зокрема:комплексна еколого-економічна оцінка впливу запланованої чи здійснюваної діяльності на стан навколишнього природного середовища, використання і відтворення природних ресурсів, оформлення у вигляді окремого тому (книги, розділу) документації і Заяви про екологічні наслідки діяльності; обґрунтування впровадження сучасних, досконалих нематеріало- і неенергоємних, мало- і безвідходних технологічних процесів; забезпечення комплексної переробки, утилізації і ефективного використання відходів виробництва.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про екологічну експертизу" процедура проведення екологічної експертизи передбачає вирішення еколого-експертними органами чи формуваннями завдань експертного дослідження і оцінку об'єктів екологічної експертизи, підготовку обґрунтованого об'єктивного еколого-експертного висновку.

Процедура проведення екологічної експертизи передбачає: 1) перевірку наявності та повноти необхідних матеріалів і реквізитів на об'єкти екологічної експертизи та створення еколого-експертних комісій (груп) відповідно до вимог законодавства (підготовча стадія); 2) аналітичне опрацювання матеріалів екологічної експертизи, в разі необхідності натурні обстеження і проведення на їх основі порівняльного аналізу і часткових оцінок ступеня екологічної безпеки, достатності та ефективності екологічних обґрунтувань діяльності об'єктів екологічної експертизи (основна стадія); 3) узагальнення окремих експертних досліджень одержаної інформації та наслідків діяльності об'єктів експертизи, підготовку висновку екологічної експертизи та подання його заінтересованим органам і особам (заключна стадія).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правила Закону України "Про екологічну експертизу" щодо вимог до документації на об'єкти державної екологічної експертизи та процедури проведення державної екологічної експертизи розповсюджуються на об'єкти екологічної експертизи, перелік яких визначено у статті 7 Закону України "Про екологічну експертизу".

У той же час, на переконання суду, Угода не є об'єктом екологічної експертизи в контексті визначення статті 7 Закону України "Про екологічну експертизу", так як не являється проектом законодавчого та іншого нормативно-правового акта або документацією по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів, речовин, продукції, генетично модифікованих організмів, реалізація яких може призвести до порушення екологічних нормативів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища, чи екологічною ситуацією, що склалася; тому деякі положення Закону України "Про екологічну експертизу", зокрема статей 7, 15 та 33, не можуть бути застосовані при проведенні екологічної експертизи Угоди, тому що не узгоджуватимуться із нормами Закону України "Про угоди про розподіл продукції".

Суд також зауважує, що позивачем порушено процедуру оскарження висновків державної екологічної експертизи, встановлену статтею 44 Закону України "Про екологічну експертизу".

Так, відповідно до цієї статті передбачено, що юридичні особи, заінтересовані в спростуванні висновків державної екологічної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтовану заяву до відповідних рад, органів виконавчої влади, державної екологічної експертизи та інших органів, які приймали рішення про проведення такої експертизи. В разі відмови у розгляді заяви вони мають право звернутися до суду.

Відповідні ради, органи державної екологічної експертизи, інші органи, які приймали рішення про проведення державної екологічної експертизи, зобов'язані в місячний строк розглянути подану заяву і за наявності підстав призначити проведення додаткової державної екологічної експертизи із залученням незалежних експертів. Оскарження висновків державної екологічної експертизи не припиняє їх дії.

Між тим, доказів подання МБО "Екологія-Право-Людина" будь-яких заяв до відповідача щодо спростування висновків державної екологічної експертизи Угоди матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб'єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

Позивач стверджує про свій законний інтерес щодо оскарження висновку, посилаючись на підставі норм статуту МБО "Екологія-Право-Людина".

Водночас позивачем не доведено, яким чином оскаржуваний висновок та позитивна оцінка Мінприроди України еколого-експертного дослідження порушує права, свободи чи інтереси МБО "Екологія-Право-Людина", її членів або інших осіб, які звернулись до позивач з метою захисту своїх прав, або перешкоджає їх реалізації.

Як зазначено у пункті 2.6 Рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статуту МБО "Екологія-Право-Людина", копія якого наявна в матеріалах справи, метою створення і діяльності вказаної організації є здійснення благодійної діяльності, яка полягає у наданні допомоги фізичним і юридичним особам у захисті їхніх екологічних прав, захисті довкілля в інтересах суспільства, сприянні розвитку природоохоронної справи та розвитку еколого-правової освіти, науки та культури; представлення своїх інтересів та інтересів інших осіб в судах України у справах, пов'язаних із порушенням екологічних чи інших прав людини і громадянина або пов'язаних із порушенням екологічного законодавства.

Стаття 21 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" надає право громадським природоохоронним організаціям подавати до суду позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі здоров'ю громадян і майну громадських організацій.

У той же час, на думку суду, МБО "Екологія-Право-Людина" не є громадською природоохоронною організацією, та звернулась до суду із позовом, відмінним, від позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

При цьому суд роз'яснює позивачу, що він не позбавлений права оскаржити будь-які протиправні рішення чи дії Мінприроди України чи сторін Угоди, за умови настання негативних наслідків для МБО "Екологія-Право-Людина" чи її членів, в установленому законом порядку.

Таким чином, з урахуванням не доведення наявності підстав для скасування оскаржуваного висновку державної екологічної експертизи та наявності порушеного права позивача, колегія суддів вважає, що позовні вимоги МБО "Екологія-Право-Людина" нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Мінприроди України доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов МБО "Екологія-Право-Людина" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Міжнародній благодійній організації "Екологія-Право-Людина" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді В.В. Амельохін

О.А. Кармазін