Справа № 810/5516/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5516/14 Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пропан - сервіс» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пропан - сервіс» до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пропан - сервіс» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 17 січня 2014 року № , № та № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем на підставі п.п. 78.1.11 п 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України та на виконання Постанови старшого слідчого з ОВС 3-го відділу СУ KP ГСУ ФР Міністерства доходів і зборів України капітана податкової міліції Аллахвердяна К.О. від 12.11.2013, наказу начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 27.11.2013 № 475 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Пропан - Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 по 31.10.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.10.2013.

За результатами перевірки було складено акт перевірки № 352-10-13-22-01-121-32214510 від 24.12.2012 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пропан - Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 по 31.10.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.10.2013 (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлені наступні порушення вимог податкового законодавства України, а саме: п. 135.1 ст. 135, п. 138.1, п. 138.4 ст. 138, п. 139.1.2 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму - 1 242 395,00 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2012 року - 174 136,00 грн., IV квартал 2012 року 1 068 258,00 грн.; п.п. 14.1.36, 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.15 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 207,00, в тому числі за жовтень 2012 року - 13 207,00 грн.; п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11 926,00 грн.; п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, а саме несвоєчасне оприбуткування готівки в сумі 18 280,54 грн. в книгах обліку розрахункових операцій зареєстрованих РРО.

На підставі акту перевірки, відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, якими до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток підприємств № від 17.01.2014 на суму 1 552 994,00 грн., з них за основним платежем 1 242 395,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 310 599,00 грн., № від 17.01.2014 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість на суму 18 811,00 грн., з них за основним платежем 13 207,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6 604,00 грн. та № від 17.01.2014 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм обігу готівки на суму 91 402,00 грн.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Згідно п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п. 138.2, 138.11 цієї статті, п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст. 142, ст. 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 цього Кодексу; суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому ст. 159 цього Кодексу; суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; інші витрати, передбачені цим розділом.

Крім того, п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених ст. 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами п.п. 140.1.5 п. 140.1 ст. 140 цього Кодексу).

Обмеження, передбачені абз. 2 цього підпункту, не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є: організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерейних білетів, інших документів, що засвідчують право участі в лотереї; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених ст. 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу.

Отже, перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.07.2012 по 31.10.2013 встановлено, що ТОВ «Пропан-Сервіс» здійснював операції з придбання паливно мастильних матеріалів, напівпричепів, ємностей сталевих, зварних, напівпричепів - цистерн, сідлових тягачів, витрат на оренду приміщень, АЗС тощо.

Проведеною перевіркою відображеного показника на підставі таких документів: регістри синтетичного обліку оборотно - сальдові відомості по рахункам 631, 37, 685, 311, 91, 92, 93 тощо; регістри аналітичного обліку; договори про фінансово - господарську діяльність, прибуткові накладні, банківськи документи, авансові звіти, акти виконаних робіт (наданих послуг) та інші, встановлено завищення задекларованих позивачем показників на загальну суму 5 916 167,00 грн, в тому числі по періодах: ІІІ квартал 2012 року - 829 222,00 грн., IV квартал 2012 року - 5 086 945 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Пропан Сервіс» укладено договір комісії з ТОВ «УПК - Європлюс» № 01/09-12-8П від 01.09.2012 згідно умов якого ТОВ «УПК - Європлюс» (комітент), з однієї сторони та ТОВ «Пропан Сервіс» (комісіонер) з іншої сторони, комісіонер за винагороду від свого імені і за рахунок комітента має реалізувати з авто газозаправних пунктів газу вуглеводневого зрідженого паливного для комунально - побутового споживання.

ТОВ «Пропан Сервіс» до складу собівартості придбаних товарів віднесено витрати з придбання газу у ТОВ «УПК - Європлюс» по договору комісії № 01/09-12-8П від 01.09.2012, що призвело до завищення показників у рядку 05.1 Декларацій «Собівартість придбаних (виготовлених) товарів, робіт, послуг» в сумі - 5 345 452,00 грн., в т.ч. по періодам: ІІІ квартал 2012 року - 404 102,00 грн., IV квартал 2012 року - 4 941 350,00 грн.

Так, перевіряючими встановлено відсутність окремого ведення обліку талонів ТОВ «Пропан-Сервіс», зокрема на підприємстві відсутній позабалансовий рахунок обліку переданих талонів ТОВ «Пропан-Сервіс» на автомобільні заправочні станції, їх кількісне та вартісне вираження в розрізі автомобільної заправ очної станції.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 137, на підставі документів, зазначених у п. 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п. 135.4 цієї статті.

Підпунктом 14.1.56 ст. 14 ПК України визначено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Пунктом 137.4 ст. 137 ПК України встановлено, що датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та ст. 159 цього Кодексу.

За період з 01.07.2012 по 31.10.2013 позивачем задекларовано податок на прибуток у сумі 108 941,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.07.2012 по 31.10.2013 встановлено його заниження, а саме за ІІІ квартал 2012 року - 174 136,00 грн.,квартал 2012 року - 1 068 258,00 грн.

На думку позивача за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента, визначено у ч. 1 ст. 1011 Цивільного кодексу України.

Зазначав, що комітент, який має у власності товари, може відповідно до договору комісії доручити комісіонеру продати ці товари. Такий договір за своєю юридичною природою є договором про надання послуг (посередницьких послуг, які комісіонер надає комітенту). Договір комісії не є правочином, за яким комісіонер придбаває товари у комітента. Тому якщо комітент відповідно до договору комісії передає комісіонеру товари для подальшого продажу, то право власності на ці товари від комітента до комісіонера не переходить.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані твердження є нормативно не обґрунтованими з огляду на вимоги податкового законодавства, яким чітко передбачено порядок декларування витрат та доходів.

Отже, за перевіряємий період ТОВ «Пропан - Сервіс» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 15 498 081,00 грн., зокрема задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 15 037 600,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.07.2012 по 31.10.2013 встановлено його завищення на суму - 13 207,00 грн., в тому числі за жовтень 2012 року на суму - 13 207,00 грн.

Податковим органом при проведенні перевірки достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 - 16.4) за період з 01.07.2012 по 31.10.2013 встановлено, що дані відображені у рядку 10.1 декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій» сформовані на підставі здійснення придбання паливно мастильних матеріалів, напівпричепів, ємностей сталевих, зварних, сідлових тягачів, витрат на оренду приміщень.

Судом встановлено, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за перевіряємий період відповідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «УПК - Євро плюс» встановлено, що придбаний у ТОВ «Інтернафтогазінвест компані» скраплений газ 14 050,00 літрів на суму 79 240,36 грн. в тому числі податок на додану вартість 13 206,72 грн. відвантажено на адресу ТОВ «Пропан - сервіс».

Однак податковим органом було надано інформацію про встановлення відсутності об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення ст. 185 ПК України по операціях ТОВ «УПК - Євро плюс» з ТОВ «Інтернафтогазінвест компані» за жовтень 2012 року на суму 93 834,00 грн. та який був відвантажений ТОВ «Пропан - сервіс», у зв'язку з чим позивачем завищено податковий кредит на суму 13 206,72 грн.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України)

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано ст. 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими податковими накладними та складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Так, на підтвердження правомірності формування податкового кредиту ТОВ «Пропан - сервіс» надав копії картку рахунку, податкові накладні та видаткові накладні.

Проте, з наданих позивачем документів неможливо встановити факт отримання товару та його поставки, перевезення, зберігання, зокрема позивачем не надано письмово підтверджених доказів щодо наявності будь - яких правовідносин з контрагентами та ряд інших до документів, які б могли свідчити про реальність придбання товарів.

Отже, позивачем не підтверджено наявність отримання скрапленого газу, що свідчить про те, що правочини між ними здійснені без мети настання реальних наслідків.

Щодо порушення позивачем порядку ведення обліку розрахункових операцій, а саме несвоєчасне оприбуткування готівки, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки також було встановлено та зафіксовано, що у перевіреному періоді у книгах обліку розрахункових операцій (надалі - КОРО) ТОВ «Пропан - сервіс» на підставі фіскальних звітних чеків несвоєчасно здійснено облік готівкових коштів на загальну суму 18 280,54 грн., чим порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (надалі - Положення).

Перевіркою КОРО № р/5 від 29.11.2011, яка була зареєстрована до реєстратора розрахункових операцій (надалі - РРО) встановлено, що готівкову виручку в сумі 7 757,33 грн. згідно Z - звіту № 2261 за 07.07.2012 в КОРО оприбутковано 08.07.2012; готівкову виручку в сумі 5 114,93 грн. згідно Z - звіту № 2262 за 08.07.2012 в КОРО оприбутковано 09.07.2012.

Також, перевіркою КОРО № р/2517/6 від 29.03.2012, яка була зареєстрована до РРО встановлено, що готівкову виручку в сумі 263,19 грн. згідно Z - звіту № 2557 за 16.05.2013 в КОРО оприбутковано 17.05.2013; готівкову виручку в сумі 2 185,36 грн. згідно Z - звіту № 2558 за 17.05.2013 в КОРО оприбутковано 18.05.2013.

Крім того, перевіркою КОРО № р/2466/7 від 02.04.2013, яка була зареєстрована до РРО встановлено, що готівкову виручку в сумі 2 959,73 грн. згідно Z - звіту № 2595 за 13.05.2013 в КОРО оприбутковано 14.05.2013.

Пунктом 2.6 Положення визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункових книг (надалі - РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Тобто позивачем було порушено порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами, а саме несвоєчасно оприбутковано готівку.

Так, в матеріалах справи міститься копія витягу книги обліку розрахункових операцій № /2517/6, що надана позивачем, в якій є явні виправлення дати внесення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення позивачем вимоги щодо оформлення бухгалтерської документації та ведення касових операцій.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи, що представниками позивача не надано суду первинних документів, які б спростували зроблені під час судового розгляду висновки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пропан - сервіс» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев суддя Н.Е.Старова

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Старова Н.Е.