Справа № 145/1598/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/1598/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ліщишина М.Ю.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Лозінська Н.В.,

за участі:

представника позивача: Деревлюка О.В.

представника третьої особи: Ходаковського Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби у Тиврівському районі Вінницької області на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" до Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, третя особа - управління Державної казначейської служби у Тиврівському районі Вінницької області про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулось до Тиврівського районного суду Вінницької області із позовом до Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, третя особа - управління Державної казначейської служби у Тиврівському районі Вінницької області про визнання недійсним та скасування рішення.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необгрунтованої постанови.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представників сторін, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ПАТ " Ощадний банк України" належить 21/100 частки приміщень нежитлової будівлі в смт.Тиврів по вул.Леніна, 22 на праві державної корпоративної власності, що стверджується свідоцтвом про право власності № 40 від 08.02.2007 р., яке 22.02. 2007 р. зареєстровано в КП "ВОБТІ".

Управлінню державної казначейської служби України у Тиврівському районі на підставі свідоцтва про право власності № 48 від 21.06.2007р. належить 79/100 частки приміщення за цією ж адресою.

Рішенням 5 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області №82 від 28.11.2006 р. "Про надання земельної ділянки в постійне користування та затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку" управлінню Державного казначейства у Тиврівському районі надано право на видачу державного акту на право постійного користування земельною ділянкою на надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,1899 га, що знаходиться в смт.Тиврів по вул. Леніна, 22.

Позивач вважає, що вказане рішення порушує його права, а тому звернувся до суду із позовом про визнання вказаного рішення відповідача протиправним та його скасування.

Слід зауважити, що позивач ще в лютому 2014 року звертався до суду із аналогічним позовом, однак ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі ст.99 КАС України.

Позивач, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, згідно ч.3 ст.155 КАС України звернувся до адміністративного суду в загальному порядку та подав клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 18.09.2014 року поновлено ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення 5 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області №82 від 28.11.2006 р. "Про надання земельної ділянки в постійне користування та затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення № 82 від 28.11.2006р. "Про надання земельної ділянки в постійне користування та затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку" 5 сесія 5 скликання Тиврівської селищної ради не врахувала тих обставин, що управління Державного казначейства у Тиврівському районі не користувалось всім приміщенням по вул. Леніна 22 в смт. Тиврові та не мало на той час належного документа, яким би посвідчувалось право власності на нього, а тому без передбачених законом підстав надало казначейству земельну ділянку (площею 0,1899 га), в розмірі більшому, ніж передбачалось чинним на той час законодавством, а відтак воно підлягає скасуванню, як таке, що прийняте всупереч чинному законодавству.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно п.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 377 ЦК України ( в редакції чинній на час реєстрації свідоцтва про право власності) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення у розмірах встановлених договором.

Якщо договором про відчуження будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 5 ст.120 ЗК України, при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівля або споруда.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття рішення 5 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області №82 від 28.11.2006 р.) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельні ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що відповідач під час прийняття спірного рішення не врахував, що на переданій третій особі земельній ділянці знаходяться приміщення, які належать позивачеві, чим порушив права останнього.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби у Тиврівському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 березня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.