Справа № 712/11429/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, третя особа: Соснівський РВ у м. Черкаси УДМС України у Черкаській області, про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач - ОСОБА_2, звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, третя особа: Соснівський РВ у м. Черкаси УДМС України у Черкаській області, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, про:

визнання протиправною бездіяльність Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, пов'язану з не вчиненням дій, спрямованих на приватизацію кімнат АДРЕСА_1;

зобов'язання Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради оформити передачу кімнат АДРЕСА_1 в приватну власність та видати ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року - скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не погодився із твердженнями позивача та її представника про те, що відповідач допустив бездіяльність, не провівши приватизацію житлових приміщень, про які просила позивач. Проте, із відповіді Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради вбачається, що відповідач вчинив передбачені законом дії щодо розгляду заяви позивача та відмовив у здійсненні приватизації у зв'язку з відсутністю реєстрації у другій кімнаті, а саме кімнаті № 39.

Так, суд дійшов висновку, що відповідачем не була допущена бездіяльність про яку стверджує позивач, надана нею заява була розглянута у встановлений законом строк та надана відповідь про необхідність зареєструватись в іншій кімнаті, право на приватизацію якої вона має є правомірною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач є наймачем кімнат №№ 39, 40 в гуртожитку № 120/1 по вулиці В.Чорновола в місті Черкаси, що підтверджується відповідним ордером та довідкою житлово-експлуатаційної організації.

22.07.2014 позивач звернулась до органу приватизації Черкаської міської ради із заявою про передачу в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність житлового приміщення в гуртожитку по вул. Чорновола, 12/1, кімнати 39, 40.

29.07.2014 департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради розглянувши вказану заяву повідомив позивача про неможливість здійснення приватизації зазначених жилих приміщень у зв'язку із реєстрацією позивача лише в кімнаті № 40, та запропонував звернутись для вирішення питання щодо реєстрації місця проживання у кімнаті №39 до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, а саме Соснівського РВ УМВС місті Черкаси УДМС України у Черкаській області.

Вважаючи, що відповідачем при розгляді заяви позивача допущено протиправну бездіяльність, остання звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначена організація проведення приватизації та оформлення права власності.

Зокрема, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначає Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за N 109/17404 (далі - Положення №396).

За нормами вказаного Положення (пункти 17, 18, 19, 21, 22, 23) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку (гуртожитку), при необхідності уточнення даних для приватизації (у тому числі нумерації кімнат у гуртожитку) підприємство (організація) по обслуговуванню житла відновлює інвентаризаційні матеріали через бюро технічної інвентаризації.

Орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках.

На підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Органам приватизації рекомендується проводити видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна на спеціальних бланках, зразки та описи яких затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2003 N 39/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.04.2003 за N 318/7639.

Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі підлягає обов'язковій реєстрації в бюро технічної інвентаризації.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на приватизоване житло орган приватизації або орган з оформлення документів подає до бюро технічної інвентаризації розпорядження органу приватизації (для квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (для жилих приміщень в гуртожитках), технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння та два примірники свідоцтва про право власності на житло.

Таким чином, з аналізу наведених приписів убачається, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, із відповідною заявою та встановленим пакетом документів.

Натомість орган приватизації в свою чергу оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження на підставі якого готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності, та в подальшому реєструє його в бюро технічної інвентаризації.

При цьому, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Як убачається з матеріалів справи, позивач 22.07.2014 звернулась до відповідача як до органу приватизації із відповідною заявою про передачу в приватну (спільну часткову) власність жилого приміщення в гуртожитку, до якої було долучено визначений пунктом 18 Положення №396 пакет документів.

Водночас із листа відповідача від 29.07.2014 №106 убачається, що за своїм змістом це є фактично відмова у задоволенні заяви позивача від 22.07.2014. При цьому підставою для такої відмови стала реєстрація місця проживання позивача лише в кімнаті №40 та відсутність такої реєстрації у кімнаті №39.

Надавши оцінку таким доводам відповідача, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відмова у приватизації мешканця житлових приміщень у гуртожитках заборонена, крім випадків, передбачених законом. В той же час законом не передбачено відмови у приватизації мешканцем житлових приміщень, в яких він проживає у зв'язку з реєстрацією лише в одному з них. Натомість визначено, що підтвердженням проживання у житлових приміщеннях є довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вищенаведеними нормативно-правовими актами не встановлено розмежувань між поняттями кімната та житлове приміщення та не обмежено у їх кількості, а також не зобов'язано подавати документ про реєстрацію у таких приміщеннях.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому, згідно визначення наведеного в ст. 3 цього Закону в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Разом з цим у відповідності до вказаної норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, що діє на час вирішення спору (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання» від 02.09.2014 року N 1673-VII) реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Таким чином, з аналізу наведених норм випливає, що законом не передбачено обов'язку реєструватися у кожній займаній кімнати чи іншому житловому приміщенні, тоді як відсутність відмітки у паспорті про реєстрацію у двох кімнатах одночасно не може вплинути на здійснення їх приватизації.

Слід звернути увагу, що відповідачем не ставиться під сумнів правомірність проживання позивача в обох кімнатах та наявність тому належного підтвердження.

Отже наявний висновок щодо протиправності бездіяльності з боку відповідача, пов'язаної з не вчиненням дій, спрямованих на приватизацію кімнат АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача передати кімнати АДРЕСА_1 в приватну власність та видати ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло не можуть бути задоволені в повному обсязі з огляду на таке.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, завдання, покладені на відповідача щодо передачі у приватну власність житлових приміщень в гуртожитках, за своєю правовою природою, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином колегія суддів, з метою належного захисту прав позивача та враховуючи дискреційні повноваження відповідача, вважає необхідним зобов'язати останнього розглянути заяву позивача про передачу їй у приватну власність кімнати АДРЕСА_1, з урахуванням наведених вище висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не вірно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов частково.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, пов'язану з не вчиненням дій, спрямованих на приватизацію кімнат АДРЕСА_1.

Зобов'язати Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.07.2014 про оформлення передачі кімнат АДРЕСА_1 в приватну власність, у відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків суду наведених у мотивувальній частині постанови.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.