Справа № 822/383/15
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/383/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріДехтярук В.В.
за участі: представників позивача представника відповідачаДрача В.М. Полісюка С.В. Собко Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного малого підприємства "Принцип" м. Хмельницький до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача № 8225-25 від 24.12.2014 року, та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1524/10/22-25 від 27.01.2015 року про опис майна у податкову заставу.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач прийняв податкову вимогу про сплату позивачем податкового боргу на загальну суму 561199,01 грн., в тому числі основного боргу в сумі 373653,97 грн., штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 93624 грн., та пені в сумі 93921,04 грн.

В послідуючому відповідач прийняв рішення про опис майна, що перебуває в податковій заставі.

Податкова вимога не містить інформації про факт виникнення грошового зобов'язання, сума податкового боргу у податковій вимозі відрізняється від суми вказаної в податковому повідомленні-рішенні №/3027 від 25.12.2013 року, відсутній розрахунок розміру пені.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення №/3027 від 25.12.2013 року в судовому порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено, тобто рішення суду набрало законної сили 30.10.2014 року.

Згідно пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується після встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Отже пеня повинна розраховуватися починаючи з 30.10.2014 року.

Відповідач провів розрахунок пені на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, згідно якого пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), що суперечить вимогам підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

За таких обставин податкову вимогу необхідно визнати протиправною та скасувати.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, просять визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, якою відповідач вимагає від позивача сплатити податковий борг на загальну суму 561199,01 грн., в тому числі основний борг в сумі 373653,97 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 93624 грн., та пеню в сумі 93921,04 грн., частково, в частині сплати позивачем податкового боргу по пені в сумі 93921,04 грн., пояснивши суду, що відповідач прийняв податкову вимогу про сплату позивачем податкового боргу на загальну суму 561199,01 грн., в тому числі основного боргу в сумі 373653,97 грн., штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 93624 грн., та пені в сумі 93921,04 грн.

В послідуючому відповідач прийняв рішення про опис майна, що перебуває в податковій заставі.

Представники позивача визнали податковий борг згідно податкової вимоги в сумі 467277,97 грн., та сплатили вказану суму боргу платіжним дорученням № 64 від 27 лютого 2015 року.

Податкова вимога вимагає сплату податкового боргу згідно податкового повідомлення-рішення №/3027 від 25.12.2013 року.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення №/3027 від 25.12.2013 року в судовому порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено, тобто рішення суду набрало законної сили 30.10.2014 року.

Згідно пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується після встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Отже пеня повинна розраховуватися починаючи з 30.10.2014 року.

Відповідач провів розрахунок пені на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, згідно якого пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), що суперечить вимогам підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

За таких обставин податкову вимогу необхідно визнати протиправною та скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкова вимога про сплату податкового боргу по нарахованій пені сформована в повній відповідності до вимог Податкового кодексу України в зв'язку з чим відсутні правові підстави для її скасування в частині нарахування та сплати пені.

Враховуючи викладене у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (пункт 1.1 статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що позивач 06.07.1995 року зареєстрований виконавчим комітетом Хмельницької міської ради як юридична особа, та відповідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

На підставі акту перевірки № 5071/22-25-22-01/22773797 від 13.12.2013 року державна податкова інспекція у м. Хмельницькому прийняла податкове повідомлення-рішення № /3027 від 25.12.2013 року, яким за порушення пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України збільшила приватному малому підприємству «Принцип» суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 468118 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 374494 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 93624 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.

Вінницький апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 30 жовтня 2014 року у справі № 822/1270/14 скасував постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення у справі за адміністративним позовом приватного малого підприємства «Принцип» м. Хмельницький до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому та прийняв нову постанову якою в задоволенні позову відмовив.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Із змісту вказаної норми Податкового кодексу України вбачається, що податкова вимога надсилається (вручається) за умови, що сума грошового зобов'язання вважається узгодженою і не сплачена платником податків в установлені законодавством строки.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вказано вище у мотивувальній частині постанови суду позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в судовому порядку і постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 822/1270/14 набрала законної сили 30 жовтня 2014 року.

З дня набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 30 жовтня 2014 року грошове зобов'язання нараховане податковим повідомленням-рішенням № /3027 від 25.12.2013 року вважається узгодженим.

Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Оскільки узгоджене грошове зобов'язання не сплачене позивачем у визначені Податковим кодексом України строки, таке грошове зобов'язання набуло статусу податкового боргу.

Позивач у вказаний термін суму грошового зобов'язання не сплатив, в зв'язку з чим контролюючий орган цілком правомірно сформував і направив на його ім'я податкову вимогу якою відповідач вимагає від позивача сплатити податковий борг на загальну суму 561199,01 грн., в тому числі основний борг в сумі 373653,97 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 93624 грн., та пеню в сумі 93921,04 грн.

Згідно статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Так як позивач вчинив податкове правопорушення, відповідач крім застосування податковим повідомленням-рішенням № /3027 від 25.12.2013 року штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 93624 грн., нарахував позивачу пеню в розмірі 93921,04 грн., суму якої включив у податкову вимогу.

За змістом розрахунку пені встановлено, що її нарахування відповідач розпочав з жовтня 2011 року на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

Суд вважає, що відповідач при нарахуванні позивачу пені помилково застосував вказану норму Податкового кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до абзацу б) підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається-при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами-від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тлумачення змісту вказаних норм Податкового кодексу України приводить суд до висновку про те, що згідно абзацу б) підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання, а згідно підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків-сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз змісту визначень податкового зобов'язання та грошового зобов'язання приводить суд до висновку, що грошове зобов'язання платника податків це виражене в коштах податкове зобов'язання, крім того до грошового зобов'язання законодавець додатково відносить і суми нарахованих штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що так як податковим повідомленням-рішенням № /3027 від 25.12.2013 року позивачу нараховано податкове зобов'язання-основний борг в сумі 373653,97 грн., та грошове зобов'язання-штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 93624 грн., в цілому податковим повідомленням-рішенням нараховано платнику податків грошове зобов'язання, тому нарахування пені відповідач повинен був провести за правилами абзацу б) підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, а саме: розпочати нарахування пені після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу, в даному випадку з 30.10.2014 року, а не з жовтня 2011 року за правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

При цьому суд також враховує положення пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, а саме: у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд вважає, що необхідно скасувати рішення відповідача № 1524/10/22-25 від 27.01.2015 року про опис майна у податкову заставу, враховуючи наступне.

Згідно пунктів 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1, пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

В зв'язку з тим, що позивач не сплатив нараховану податковим повідомленням-рішенням № /3027 від 25.12.2013 року суму грошового зобов'язання відповідач прийняв рішення про опис майна в податкову заставу № 1524/10/22-25 від 27.01.2015 року.

Таке рішення суд вважає законним, тому що на дату його прийняття позивач не сплатив у встановлені строки податковий борг, нарахований повідомленням-рішенням № /3027 від 25.12.2013 року.

Із пояснень сторін встановлено, що податковий борг позивача складався тільки із грошового зобов'язання, нарахованого податковим повідомленням-рішенням.

Враховуючи, що на дату розгляду справи в суді позивач сплатив частково податковий борг в сумі 467277,97 грн., а частково податковий борг у вигляді нарахованої пені скасовується за рішенням суду, необхідність у існуванні такого рішення про опис майна відпадає, тому його необхідно скасувати.

Аналізуючи все в сукупності, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та частково доведений у судовому засіданні, тому його необхідно задовольнити частково, а саме: податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Хмельницькому № 8225-25 від 24.12.2014 року визнати протиправною та скасувати в частині зобов'язання приватного малого підприємства «Принцип» м. Хмельницький сплатити податковий борг по нарахованій пені в сумі 93921,04 грн., а також скасувати рішення відповідача № 1524/10/22-25 від 27.01.2015 року про опис майна у податкову заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 14, 15, 16, 54, 56, 57, 88, 89, 109, 129 ПК України, ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Хмельницькому № 8225-25 від 24.12.2014 року в частині зобов'язання приватного малого підприємства «Принцип» м. Хмельницький сплатити податковий борг по нарахованій пені в сумі 93921,04 грн., (дев'яносто три тисячі дев'ятсот двадцять одна гривня ноль чотири копійки).

Скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Хмельницькому № 1524/10/22-25 від 27.01.2015 року про опис майна приватного малого підприємства «Принцип» м. Хмельницький у податкову заставу.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

В повному постанова суду буде виготовлена 11.03.2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2015 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський