Справа № 750/13143/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсел", фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, приватного підприємства "Траст-Довіра", Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Сінком-Чернігів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Експрес", Приватного підприємства "Прохолода", фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсел", фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, приватного підприємства "Траст-Довіра", Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Сінком-Чернігів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Експрес", Приватного підприємства "Прохолода", фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Чернігівська обласна громадська організація «Тверезий Чернігів» про визнання незаконним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року, позивачі звернулися до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до Чернігівської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Чернігівська обласна громадська організація «Тверезий Чернігів» про визнання незаконним і скасування рішення. Свої позовні вимоги мотивували тим, що Чернігівська міська рада приймаючи рішення від 28.11.2014 року "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території м. Чернігова у нічний час" вийшла за межі своєї компетенції, встановленої Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", при цьому здійснив втручання в господарську діяльність позивачів, які здійснюють роздрібний продаж алкогольних напоїв у нічний час, чим порушив їх право безперешкодного здійснення господарської діяльності.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачі є суб'єктами господарської діяльності, при цьому здійснюють цілодобову роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом у торговельних закладах м.Чернігова.

28.11.2014 року посилаючись на складну суспільно-політичну ситуацію в державі, необхідність забезпечення прав та законних інтересів громадян, необхідність зменшення порушень громадського порядку та кількості злочинів, скоєних у стані алкогольного сп'яніння та враховуючи чисельні скарги мешканців міста на порушення тиші в нічний час, відповідач ухвалив рішення про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території м.Чернігова у нічний час, яким обмежив роздрібну торгівлю такими напоями усіма підприємствами торгівлі, крім закладів ресторанного господарства, у період з 22.00 години вечора до 08.00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні дні та свята..

Ухвалюючи вказане рішення відповідач діяв як орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громадян - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції).

Концепція місцевого самоврядування сформульована в Європейській хартії місцевого самоврядування, яка ратифікована Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997 року (далі - Хартія), і відповідно до статті 9 Конституції є частиною національного законодавства України.

Зокрема, згідно зі статтею 3 Хартії місцеве самоврядування - це право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення.

Статтею 4 Хартії встановлено, що головні повноваження і функції місцевих властей визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню місцевих властей повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Місцеві власті в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.97 року №280/97-ВР (далі - Закон).

Статтею 30 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування усіх форм власності; встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

В силу положень статті 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", органи місцевого самоврядування з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: - забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; - вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Отже, чинне законодавство України наділяє органи місцевого самоврядування правом здійснення контролю за належною організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі усіх форм власності та встановлювати зручний для населення режим роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності. Законодавство покладає на органи місцевого самоврядування обов'язок вживати заходи щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами біля жилих будинків і на прибудинкових територіях.

По справі доведено, що мотивом ухвалення оскаржуваного рішення є потреба забезпечення прав і законних інтересів мешканців міста Чернігова; необхідність зменшення порушень громадського порядку та кількості злочинів, скоєних у стані алкогольного сп'яніння; чисельні скарги мешканців будинків, розташованих у безпосередній близькості до торговельних закладів, з приводу порушення тиші в нічний час особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння.

На підтвердження цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано суду значну кількість скарг мешканців м.Чернігова на адресу міського голови, народних депутатів України та правоохоронних органів з вимогою вжити заходів припинення реалізації торговельними закладами міста алкогольних напоїв у нічний час, оскільки це сприяє підвищенню рівня злочинності, вчиненню інших видів правопорушень, скоєних особами в стані алкогольного сп'яніння, порушенню прав мешканців, прилеглих до таких торговельних закладів житлових будинків, які вночі потерпають від підвищеного рівня шуму.

За результатами анонімного опитування мешканців м.Чернігова 79.4% опитаних висловилися за заборону реалізації алкогольних напоїв у нічний час.

Як слідує із статистичних даних Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, лише за 9 місяців 2014 року поблизу торговельних закладів, що здійснюють продаж алкогольних напоїв, вчинено понад 500 правопорушень особами, які перебували с момент їх скоєння в стані алкогольного сп'яніння, що негативно впливає на життєвий устрій мешканців усього міста.

Наведені обставини свідчать про те, що проблема реалізації алкогольних напоїв у нічний час набула в м.Чернігові громадського значення, а тому потребує ефективного вирішення відповідачем, оскільки жодний інший орган влади не уповноважений вирішувати питання організації роботи торговельних закладів, розташованих на території м. ернігова.

Запроваджуючи обмеження на реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території м.Чернігова всіма підприємствами торгівлі (крім закладів ресторанного господарства) у період з 22.00 години вечора до 08.00 години ранку щоденно, відповідач діяв не з метою узурпації влади, а в інтересах громади міста, з метою захисту її членів від протиправних посягань з боку осіб, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння, та забезпечення права кожного, хто проживає в місті, на відпочинок у нічний час.

Ухваленим рішенням відповідач не втрутився у господарську діяльність позивачів, тому що останні не позбавлені права щоденної реалізації алкогольних напоїв у період часу з 08.00 години ранку до 22.00 години вечора.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсел", фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, приватного підприємства "Траст-Довіра", Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Сінком-Чернігів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Експрес", Приватного підприємства "Прохолода", фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 17 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 13 березня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.