Справа № 872/11445/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № 804/1829/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у справі №804/1829/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «полімери України» до Дніпропетровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у справі № 804/1829/13-а було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «полімери України» (далі позивач), визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення форми «Р» Дніпропетровської митниці (далі відповідач) №10 та №11.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст.ст.345 та 346 Митного кодексу України, уповноваженими особами Дніпропетровської митниці була проведена планова виїзна документальна перевірка стану дотримання ТОВ "Торговий Дім "Полімери України" законодавства з питань митної справи за період з 19.11.2012р. по 21.12.2012 року.

За результатами перевірки було складено акт перевірки №01/13/110000000/34983877 від 02.01.2013 року, в якому встановлено, зокрема, порушення позивачем статті 267 МК України (від 11.07.2002р.) та статті 58 МК України (від 13.03.2012р) у частині не включення до складу митної вартості товару витрат на транспортування, статті 190 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання підприємства по податках, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, на суму 39558,98 гри., у т.ч. мито - 4369,97 грн. та ПДВ - 35189,01 грн..

Так, для зіставлення задекларованих та фактично здійснених витрат на доставку імпортних вантажів, суцільним способом відповідачем проведено звірку даних митних декларацій на умовах поставки - FОВ, FСА (метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) та первинних документів бухгалтерського обліку підприємства за весь період, що перевірявся.

Під час співставлення було встановлено:

- випадок не декларування у складі митної вартості витрат на суму 2845,68 грн., пов'язаних зі страхуванням вантажу на умовах поставки FОВ морським транспортом, на відрізку міжнародного перевезення Kwangyang (South Коrеа) - Odessa (Ukraine) (ВМД №110000013/2011/311303 від 25.06.2011р.) відповідно до рахунку виставленого страховою компанією ТДВ "Страхова Компанія Індіго" (, 04071, м. Київ, вул.Хорива, 55-К) від 06.05.2011р. за №209-23383-11 та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.06.2011р. за №LS-0003573 фірмою експедитором ТОВ "Ламан Шипінг Ейдженсі" (), яке виступало страхувальником вантажів та надавало дані послуги відповідно договору від 01.05.2011р. за № ПЛ-0025 про надання транспортно-експедиційних послуг здійсненню перевезень вантажів у міжнародному та міжміському сполученні. Оплату вищезазначених послуг здійснено відповідно банківської виписки №ПУ-1509001 від 15.09.2011 року. Не включення до ціни, що була фактично сплачена за товари, вищезазначеної суми, є порушенням статті 267 МК Украъни (від 11.07.2002р.);

- випадки неповного декларування сум, сплачених за транспортування товарів всього на суму 9529,35 грн., ввезених на митну територію України на умовах поставки FСА автомобільним транспортом (задекларовані згідно митних декларацій транспортні витрати є нижчими, ніж фактично здійснені на підставі актів виконаних робіт, виданих підприємствами-експедиторами (перевізниками), що є порушенням статті 267 МК України (у редакції 11.07.2002р., що діяв на момент митного оформлення) (ВМД № 110000013/2010/520104 від 03.11.2010р.; ВМД № 110000013/2010/320568 від 08.11.2011р.; ВМД № 110000013/2010/303644 від 29.02.2012р.) та статті 58 МК України (у редакції на 13.03.2012р.) (МД №110070000/2012/314111 від 18.06.2012р.) у частині документального підтвердження та обчислення відомостей, на основі яких декларантом була обчислена митна вартість;

- випадок недекларування у складі митної вартості витрат на суму 1000,00 грн., понесених у зв'язку із простоєм автомобіля №ВС 3559 АЕ п/п ВС2220 в м. Кутно (Польща) з 22.11.2010р по 25.11.2010р., що здійснював перевезення імпортних вантажів, на відрізку міжнародного перевезення, що є порушенням ст. 267 МК України (від 11.07.2002р.) у частині документального підтвердження та обчислення відомостей, на основі яких декларантом була обчислена митна вартість (ВМД №110000013/2010/522227 від 30.11.2010р.);

- випадки відсутності в актах виконаних робіт, рахунках та податкових накладних виданих підприємствами-експедиторами (перевізниками), розподілу загальної вартості транспортно-експедиційних послуг між перевезенням до митної території України та в її межах всього на суму 158200,00 грн..

За результатами перевірки митним органом було розраховано податкові зобов'язання та суми штрафів, прийнято та направлено позивачу податкові повідомлення від 18.01.2013р. за № 10 та № 11.

Позивач вважає, що зазначені рішення відповідача є протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Суд першої інстанції погодився з позицією позивача та дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість прийнятих відповідачем рішень.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час оформлення імпортованих товарів позивачем по справі було занижено суми витрат на транспортування до митної території України.

Відповідно до ст. 267 Митного кодексу України митною вартістю ( редакції 2002р.) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Аналогічні положення містить і Митний кодекс України (редакції 2012р), зокрема, ч.2 ст. 52, ч.10,11 ст. 58.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо порушення позивачем під час визначення митної вартості товарів приписів вказаних норм Митного кодексу України, що призвело до зменшення суми податкового зобов'язання внаслідок заниження витрат на транспортування до митної території України. Вказані обставини підтверджені доказами, які містяться в матеріалах справи, проте їм дана невірна оцінка судом першої інстанції.

Невідповідність інформації про транспортні витрати у документах, що надавалися позивачем митному органу при розмитненні товару, інформації документів бухгалтерського обліку підприємства могла бути встановлена лише під час проведення перевірки.

Згідно зі ст. 289 МК України (редакції 2012) податковий обов'язок після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, виникає якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків податкові зобов'язання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає оскаржені рішення (податкові повідомлення) відповідача такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятими у спосіб та в межах наданих повноважень, і не вбачає підстав для їх скасування.

Оскільки, застосовуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дав невірну правову оцінку обставинам у справі та допустив помилкове застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у справі № 804/1829/13-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «полімери України» - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак