Справа № 287/73/14-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Житомир справа № 287/73/14-а

категорія 8.3.12

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 р. №000361617 на суму 487,20 грн.,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення №000361617 від 25.12.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 487,20 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку фізичних осіб на суму штрафної (фінансової) санкції у розмірі 487,20 грн., оскільки він щомісяця сплачував платежі по 244 гривні, підтвердженням чого є банківські чеки. Крім того вказав, що застосування штрафних санкцій контролюючим органом є неприпустимим, оскільки по його особовому рахунку рахується переплата в сумі 242,19 грн. з єдиного соціального внеску. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене з грубим порушенням норм діючого законодавства України та за неправильної оцінки обставин справи.

Позивач до суду не прибув, подав письмове клопотання про розгляд без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти адміністративного позову, за змістом яких просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення було порушення позивачем строків сплати (перерахування) сум єдиного податку, відповідальність за яке передбачена п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України. Відповідно вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято згідно чинного законодавства. Подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований, як фізична особа - підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та перебуває на податковому обліку в Олевському відділенні Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції.

Відповідачем здійснено камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем сум єдиного податку, за наслідками якої складено акт від 25.12.2014 року №247/17-17/НОМЕР_1 (далі- акт перевірки).

Зазначеним актом перевірки зафіксовано порушення підприємцем термінів сплати визначеного грошового зобов'язання зі сплати єдиного податку протягом строків, визначених п.п. 295.1 та 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, несвоєчасно внесено єдиний податок, в результаті чого на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі розміром 487,20 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №000361617 від 25.12.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 487,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд визнає його таким, що відповідає правовим положенням законів України, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 01.11.2013 року перебуває на спрощеній системі оподаткування - друга група (а.с. 4).

За 2014 рік позивачем було подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, в якій визначено податкове зобов'язання по єдиному податку, яке підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду. Граничний термін сплати податкового зобов'язання не пізніше 20 числа поточного місяця (а.с. 35-37).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій (а.с. 32,62-63), ОСОБА_1 податковим органом 20.02.2014 року, 20.03.2014 року, 20.04.2014 року та 20.06.2014 року було нараховано єдиного податку з фізичних осіб в сумі 243,60 грн. за кожен місяць, однак згідно квитанцій (а.с. 6), дані суми були сплачені з затримкою, а саме: 16.04.2014 року, 30.04.2014 року, 19.05.2014 року та 24.06.2014 року, у зв'язку з чим на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за кожен період затримки відповідачем було нараховано 487,20 грн. штрафних (фінансових) санкцій (121,80 х 4 = 487,20).

Згідно п.п. 293.1. 293.2. Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 295.2. ст. 285 Податкового кодексу України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно п. 3 Підрозділу 8 Розділу ХХ Податкового кодексу України, єдиний податок або фіксований податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку або фіксованого податку, що підлягають перерахуванню до цих бюджетів відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами).

Відповідно до положень п. 299.4 ст. 299 Податкового кодексу України, платникам єдиного податку першої і другої груп, які провадять кілька видів господарської діяльності, на які встановлено різні ставки єдиного податку, видається одне свідоцтво платника єдиного податку.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Зокрема, відповідно до п. 126.1 ст.126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В порушення вимог Кодексу, відповідач єдиний податок сплачував з порушенням строків та розміру сплати, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 487,20 грн.

Суд не приймає до уваги довозів позивача з приводу наявності по його особовому рахунку переплати з єдиного соціального внеску в сумі 242,19 грн., оскільки, як встановлено в попередньому судовому засіданні, із заявою про перерахунок цієї суми в рахунок погашення боргу по єдиному податку до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції він не звертався.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в листі від 18.11.2014 року № 1602/11/10/14-14 висловив позицію щодо того, що норма п. 126.1 ст. 126 ПУ, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції №000361617 від 25.12.2014 року задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 158-163, 254 КАС України,

постановив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 р. №000361617 на суму 487,20 грн. відмовити за безпідставністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос