Справа № 820/18364/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" березня 2015 р. № 820/18364/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточненої заяви, просить суд:

1. Скасувати рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 р.. на підставі якого було скасовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його посвідку на постійне проживання в Україні.

2. Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від 02.07.14 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

3. Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області та Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області надати до суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на підставі Закону України "Про імміграцію" позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, що був документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 07.02.2008 року. 03.01.2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області в якій на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку із досягненням позивачем 45-річного віку та надав усі необхідні документи для здійснення такого обміну. Проте, у липня 2014 року позивач дізнався, що відповідач УДМС України в Луганській області своїм рішенням від 16.02.2010 року скасувало посвідку на постійне проживання в Україні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заперечень проти позову суду не надали.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України "Про іміграцію" громадянину СР В'єтнаму ОСОБА_1 був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, та був документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 07.02.2008 року.

03.01.2014 року позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківський області (м. Харків, вулиця Римарська, 24), в якій відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням позивачем 45-річного віку.

11.07.2014 року позивачу було надіслано відповідь № 04/312284 ГУ ДМС України в Харківський області, у якій зазначалось, що згідно комп'ютерних обліків ГУ ДМС України в Харківській області значиться громадянин СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому 16.02.2010 рішенням УДМС України в Луганській області скасовано посвідку на постійне проживання в Україні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачі як органи державної влади повинні діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Щодо вимог позивача про скасування рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 р. на підставі якого було скасовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його посвідку на постійне проживання в Україні, суд зазначає наступне.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до вимог вказаного Закону, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Зазначена норма регулює відносини, які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні дозволу на імміграцію, та не передбачає випадків скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Також суд зазначає, що оскаржуване рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 р. було прийнято зокрема:

- без отримання будь-яких пояснень від позивача,

- без участі позивача у процесі прийняття рішення,

- без врахування усіх обставин, які мають істотне значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимога позивача щодо скасування рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 року на підставі якого було скасовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його посвідку на постійне проживання в Україні підлягає задоволенню.

Щодо зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку суд дійшов наступного висновку.

02.07.2014 року позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківський області, в якій відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням позивачем 45-річного віку.

У липні 2014 року позивачем було отримано відповідь ГУ ДМС України в Харківський області за вихідним № 04/12284 від 11.07.2014 року у якій зазначалось, що згідно комп'ютерних обліків ГУ МДС України в Харківській області значиться громадянин СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому 16.02.2010 рішенням УДМС в Луганській області скасовано посвідку на постійне проживання в Україні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області як орган державної влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи громадянином СР В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до заяви про обмін посвідки наданої до ГУ ДМС України в Харківський області були подані усі документи, необхідні для обміну бланку посвідки, а відмовлено йому було з інших підстав.

Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №251 від 28.03.2012р. який діяв на момент звернення позивача до ГУ ДМСУ України в Харківській області, цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

Згідно п.9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Згідно п.17 вищезазначеного Порядку рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своєму листі від 11.07.2014 року №04/12284 жодних з вищезазначених підстав не зазначило.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням задоволення вимоги позивача щодо скасування рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 року на підставі якого було скасовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його посвідку на постійне проживання в Україні, суд дійшов висновку, що вимога щодо зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від 02.07.14 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись положенням вищезазначеної статті суд вважає, що вимога щодо зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Луганській області надати до суду звіт про скасування рішення від 16.02.2010 року на підставі якого було скасовано ОСОБА_1 його посвідку на постійне проживання в Україні до 17.04.2015 року та зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати до суду звіт про повторний розгляд заяви від 02.07.14 року ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку до 17.04.2015 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення УДМС України в Луганській області від 16.02.2010 р. на підставі якого було скасовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його посвідку на постійне проживання в Україні.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від 02.07.14 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області надати до суду звіт про скасування рішення від 16.02.2010 року на підставі якого було скасовано ОСОБА_1 його посвідку на постійне проживання в Україні до 17.04.2015 року.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати до суду звіт про повторний розгляд заяви від 02.07.14 року ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання, серія НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку до 17.04.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 березня 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.