Справа № 826/109/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2015 року письмове провадження № 826/109/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Літер-Навігація»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Літер-Навігація» (надалі - позивач, ТОВ «Літер-Навігація») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві), в якій просить:

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» () та складання наказу № 30 від 19.11.2014 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки»;

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» (), за результатами якої складено акт від 02.12.2014 №59/3-26-50-22-06-32659124 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» (), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) при проведенні господарських операцій з контрагентами за період 07.07.2014 по 31.07.2014»;

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» () по взаємовідносинам з контрагентом-покупцем ПАТ «Литер» () за період травень 2014 року, липень 2014 року, вересень 2014 року;

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо коригування показників податкової звітності додатку №5 до декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Літер-Навігащя» () в інформаційній базі даних АІС «Податковий блок», що було здійснено на підставі акта від 02.12.2014 №59/3-26-50-22-06-32659124;

- зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві відновити показники податкової звітності додатку №5 до декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Літер-Навігація» () в інформаційній базі даних АІС «Податковий Блок», що було змінено на підставі акта від 02.12.2014 №59/3-26-50-22-06-32659124.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення,в яких просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивачу.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження. Враховуючи викладене, суд протокольно ухвалив здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідачем, на підставі пп.20.1.2. п.20.1. ст.20, п.1 абз.3 п.73.3 ст.73, пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, надіслано позивачу запит 17.09.2015 № 11023/10/26-50-22-03-06 про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження, в якому останньому запропоновано, протягом 10 робочих днів від дня отримання запиту, надати відповідні пояснення та документи підтвердження взаємовідносин позивача з ТОВ «Джеміус» () за період з 01.07.2014 - 31.07.2014 та з ТОВ «Модум» () З 01.07.2014 - 31.07.2014.

Позивачем 30.09.2014 № 29/09 надіслано лист-відповідь на письмовий запит відповідача.

Незважаючи на те, що запит від 17.09.2014 № 11023/10/26-50-22-03-06, позивачем надано відповідь, відповідачем, керуючись пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, 19.11.2014 видано наказ № 30 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Модум» (), ТОВ «Джеміус» () за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Відповідачем пред'явлено позивачу службове посвідчення та направлення від 19.11.2014 № 6-2206 та вручено копію наказу від 19.11.2014 № 30.

Відповідачем, згідно з пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, проведена відповідна перевірка позивача, за результатами якої складений акт від 02.12.2014 № 59/3-26-50-22-06-32659124, яким зафіксовано, відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків. Господарські операції за перевіряємий період щодо придбання ТОВ «Літер-Навігація» товарів (робіт, послуг) у контрагентів - постачальників ТОВ «Модум» (), ТОВ «Джеміус» () на суму ПДВ - 138051,73 грн. та продажу ТОВ «Літер-Навігація» товарів (робіт, послуг) на адресу контрагента - покупця ПАТ «Литер» на суму ПДВ - 286527,66 грн. не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, відсутності майна, трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій.

Як висновок, перевіркою встановлено порушення вимог п. 198.6 ст.198. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст.48. п. 185.1 ст. 185. п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України. Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 їх вид, обсяг, якість та розрахунки з контрагентами- постачальниками ТОВ «Модум» (), ТОВ «Джеміус» () на суму ПДВ 138051,73 грн. та контрагентом-покупцем ПАТ «Литер» на суму - 286527,60 грн.

Позивач вважає протиправними дії щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» та складання наказу, а також вважає протиправними й дії відповідача по проведенню такої перевірки.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «Літер - Навігація», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Кодексу, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених н контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Кодексу органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За змістом пункту 78.5 статті 78 Кодексу допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Кодексу передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При цьому слід враховувати, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні податкової перевірки. А відтак, позов, спрямований на оскарження дій щодо призначення та/або проведення перевірки, може бути задоволений лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

В розглядуваній ситуації спірну перевірку проведено відповідно до наказу № 30 від 19.11.2014 та направлення № 6/22-03 від 19.11.2014, які вручено директору підприємства ОСОБА_1. особисто під підпис 19.11.2014. За наслідками проведеної перевірки складено акт № 59/3-26-50-22-06-32659124 від 02.12.2014.

Таким чином, правові наслідки оспорюваних дій в наведеному випадку є вичерпаними, їх оскарження не сприяє відновленню порушених прав позивача, що, відповідно, виключає можливість задоволення таких позовних вимог.

Що стосується вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Літер-Навігація» про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» (), за результатами якої складено акт від 02.12.2014 №59/3-26-50-22-06-32659124 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» (), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) при проведенні господарських операцій з контрагентами за період 07.07.2014 по 31.07.2014» та визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Літер-Навігація» () по взаємовідносинам з контрагентом-покупцем ПАТ «Литер» () за період травень 2014 року, липень 2014 року, вересень 2014 року, задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. У цьому випадку безпосереднє викладення ДПІ суб'єктивного оціночного судження щодо наявності з боку товариства порушень податкового законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскільки за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення не виносилось, то позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ДПІ є необґрунтованими.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності додатку №5 до декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Літер-Навігащя» () в інформаційній базі даних АІС «Податковий блок», що було здійснено на підставі акта від 02.12.2014 №59/3-26-50-22-06-32659124 та зобов'язання відповідача відновити показники податкової звітності, суд зазначає наступне.

Відповідно статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податкового кодексу України.

Статтею 71 Кодексу визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань

Згідно з положеннями статей 72, 74 Кодексу, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю, податкова інформація, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Позивач не надав доказів на підтвердження факту внесення відповідачем змін до аналітично-інформаційної системи «Податковий блок» на підставі акта 59/3-26-50-22-06-32659124 від 02.12.2014 та не зазначив, які саме відомості у податковій звітності ТОВ «Літер-Навігація» були змінені відповідачем.

Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив протиправні дії по зміні відомостей щодо ТОВ «Літер-Навігація», що містяться в аналітично-інформаційній системі «Податковий блок» та, відповідно які, згідно доводів позивача, підлягають вилученню. З наданою відповідачем роздруківки не вбачається жодного коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акта перевірки, зворотнього ж позивач не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Літер - Навігація» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій