Справа № 808/6487/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року 13 год. 12 хв.Справа № 808/6487/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі Муха Я.М.

за участю:

представника позивача Дашивець В.Г.

представника відповідача Гордєєв М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

до Державної фінансової інспекції у Запорізькій області

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2014 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (далі позивач, ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фінансової інспекції у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення керівника відповідача щодо проведення в період з 17 березня по 15 квітня 2014 року планової виїзної ревізії на ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що11.03.2014 на адресу ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» надійшло повідомлення №08-06-14-14/1868 від 05.03.2014, щодо проведення Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області в період з 17 березня по 15 квітня 2014 року планової виїзної ревізії використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за 2012-2013 роки.

ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» направило на адресу Відповідача лист №10/646 від 17.03.2014, в якому зазначило обґрунтовані підстави про відмову в допуску до проведення планової виїзної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області, в якому також зазначалось про відсутність в повідомленні №08-06-14-14/1868 від 05.03.2014 посилання на рішення Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про проведення планової ревізії.

Однак Відповідачем не було не надано інформацію про наявність рішення Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про проведення планової ревізії.

Листом №10/1772 від 22.08.2014 ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» звернулося до Відповідача про надання копії письмового рішення керівника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, щодо проведення в період з 17 березня по 15 квітня 2014 року планової виїзної ревізії на ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО».

Листом №08-06-14-14/7033 Державна фінансова інспекція в Запорізькій області відмовила Позивачу в наданні копії письмового Рішення.

Вважає, що Рішення керівника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, щодо проведення в період з 17 березня по 15 квітня 2014 року планової виїзної ревізії на ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», було винесене з порушенням норм діючого законодавства України і тому підлягає скасуванню, оскільки енергогенеруючі підприємства є учасниками процесу взаєморозрахунків, здійснюваного в рамках виконання вищевказаного Порядку надання субвенції, і при цьому не є суб'єктами, що заявили свої вимоги про потреби в бюджетних коштах та одержувачами субвенції, тобто коштів з державного бюджету. Отже, енергогенеруючі підприємства не можуть бути об'єктом контролю Інспекції на предмет обґрунтованості одержання КРТ.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, із підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначив, щоповідомлення про проведення ревізії було надіслано позивачу за 12 днів до дня початку ревізії, що свідчить про дотримання відповідачем вимог Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні". Зазначив, що повідомлення про проведення планової виїзної ревізії в позивача підписано начальником відповідача ОСОБА_3 та в повідомленні є посилання на пункт плану контрольно-ревізійної роботи, який затверджено начальником відповідача ОСОБА_3 Пояснив, що направлення підписано начальником відповідача ОСОБА_3 та скріплено печаткою установи, що свідчить про наявність рішення керівника відповідача щодо проведення ревізії в позивача. Зазначив, що позивач є об'єктом контролю для органів державного фінансового контролю. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Наказом Держфінінспекції України від 08.11.2013 №269 було затверджено План контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на 1 квартал 2014 року.

25.02.2014 відповідач листом №08-02-12-12/1600 повідомив про внесення змін до плану роботи на 1 квартал 2014 в частині включення ревізії використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водо відведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 в позивача.

Держфінінспекція України листом від 28.02.2014 № 02-18/215 погоди включення до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал по вказаній те контрольного заходу ПАТ „ДТЕК „Дніпроенерго".

04.03.2014 відповідачем було складено наказ №35 про внесення змін до плану контрольно-ревізійної роботи на 1 квартал 2014 року, яким було затверджено зміни до плану контрольно-ревізійної роботи на 1 квартал 2014 року, а саме розділ 1 доповнено п. 1.1.4.3 - ревізія використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водо відведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 в позивача.

Керуючись ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення держаного фінансового контролю в Україні" та планом контрольно-ревізійної роботи апарату Держфінінспекції України на 1 квартал 2014 року відповідачем було складено повідомлення від 05.03.2014 №08-06-14-14/1868 про проведення планової виїзної ревізії використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водо відведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за 2012-2013 роки в позивача. Відповідач просив підготувати відповідні документи для ревізії, яка буде проведена в термін з 17.03.2014 по 15.04.2014.

На підставі п. 1.1.4.3 Плану контрольно-ревізійної роботи апарату відповідача на 1 квартал 2014 року було складено направлення від 17.03.2014 №276, відповідно до якого начальника відділу інспектування у сфері послуг Ісаєву Н.В. було направлено на проведення ревізії у період з 17.03.2014 по 15.04.2014.

17.03.2014 позивачем до відповідача було направлено лист №10/647, відповідно до якого позивач повідомив, що згідно змісту листа від 17.03.2014 №10/646 діюче законодавство України не дозволяє прийняти позитивне рішення щодо задоволення повідомлення від 05.03.2014 №08-06-14-14/1868 про проведення планової виїзної ревізії.

17.03.2014 відповідачем було складено Акт про неможливість проведення ревізії з підстав відмови позивача у допуску до проведення ревізії, згідно листа позивача від 17.03.2014.

Листом від 19.03.2014 №08-06-14-14/2209 зазначений Акт було направлено на адресу позивача.

Вважаючи, що дії відповідача щодо винесення рішення щодо проведення в період з 17.03.2014 по 15.04.2014 планової виїзної ревізії у позивача є протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом та просить оскаржуване рішення скасувати.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 5 Положення про планування контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекцією України та її територіальними органами, затвердженого наказом ГоловКРУ України від 26.10.2005 №319 (зі змінами, далі - Наказ №319), якщо дата завершення контрольного заходу виходить за межі планового періоду, такі контрольні заходи включаються до Планів контрольно-ревізійної роботи тільки на той плановий період, в якому передбачається їх початок.

Отже, відповідач не мав підстав для включення до Плану контрольно-ревізійної роботи на II квартал 2014 року контрольного заходу в позивача, який планувалося розпочати у І кварталі 2014 року, а завершення якого передбачалося у II кварталі 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-ХІІ (далі - Закон №2939-ХІІ) право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Позивач у позові посилається на те, що письмове повідомлення про проведення ревізії було отримано ним 11.03.2014, тобто за 6 днів до початку проведення ревізії, чим порушено зазначену норму Закону №2939-ХІІ.

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 11 Закону №2939-ХІІ передбачено термін направлення письмового повідомлення - не пізніше 10 днів до дня проведення зазначеної ревізії, а не термін його отримання об'єктом контролю.

Повідомлення про проведення ревізії було надіслано позивачу листом від 05.03.2014 №08-06-17-17/1867, тобто за 12 днів до дня початку ревізії, про що свідчать записи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону №2939-ХІІ планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.

Позивач, серед іншого, у адміністративному позові зазначає, що у повідомленні про проведення ревізії відсутні посилання на рішення відповідача про проведення планової ревізії.

Судом встановлено, що в повідомленні про проведення ревізії є посилання на пункт плану контрольно-ревізійної роботи, який затверджено начальником відповідача ОСОБА_3 Крім того, повідомлення про проведення планової виїзної ревізії в позивача підписано начальником відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 14 ст. 11 Закону №2939-ХІІ посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення та за умови надання посадовим особам підконтрольних установ, інших суб'єктів господарської діяльності під розписку направлення на проведення ревізії, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державного фінансового контролю, мета, вид, підстави, дата її початку та дата закінчення ревізії, посади, звання та прізвища посадових осіб органу держаного фінансового контролю, які проводитимуть ревізію. Направлення на ревізію є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державного фінансового контролю, скріпленого печаткою органу державного фінансового контролю.

З матеріалів справи вбачається, що заступнику начальника відділу Ісаєвій Н.В. видано направлення від 17.03.2014 №276, що підписано начальником відповідача ОСОБА_3 та скріплено печаткою установи. Зазначене свідчать про наявність рішення керівника відповідача щодо проведення ревізії в позивача.

Суд зазначає, що направлення на проведення ревізії не було вручено позивачу, оскільки охороною позивача було не допущено фахівця відповідача на територію об'єкта контролю.

Щодо твердження відносно того, що енергогенеруючі підприємства не можуть бути об'єктом контролю на предмет обґрунтованості отримання компенсації на різницю в тарифах, суд зазначає, що головним завданням органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів та майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного страхування, бюджетних установах і суб'єктах державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді,, що перевіряється) державне чи комунальне майно.

Відповідно до Порядків та умов надання у 2012-2013 роках субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 №517 та від 20.03.2013 №167 (далі - Порядок від 11.06.2012 №517 та Порядок від 20.03.2013 №167) субвенція на погашення заборгованості з різниці в тарифах надається місцевим бюджетам із загального та спеціального фондів державного бюджету.

Пунктами 3, 4 Порядку від 11.06.2012 №517 та Порядку від 20.03.2013 №167 передбачено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню, та іншими учасниками взаєморозрахунків.

Учасниками розрахунків є територіальні органи Казначейства, Міністерство фінансів АР Крим, обласні, міські, у м. Києві та м. Севастополі фінансові управління, фінансові управління районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій чи структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі - місцеві фінансові органи), надавані послуг, НАК "Нафтогаз України", її філії, дочірні підприємства та компанії, суб'єкти господарювання, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії, природного газу, інші.

Учасниками розрахунків можуть бути підприємства, установи, організації та інші суб'єкти господарювання незалежно від форм власності.

Відповідно до п.п. 5, 6 вказаних Порядків обсяг заборгованості визначається надавачами послуг на підставі підтвердних документів як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, затвердженими органами місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що на запит відповідача позивач повідомив, що учасниками, які брали участь у проведенні взаєморозрахунків за рахунок коштів субвенції на різницю в тарифах були Територіальний орган казначейства в Дніпропетровській області, Головне фінансове управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, районні фінансові управління та області ПАТ "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО".

Судом встановлено, що на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків від 17.07.2012 №01, №02 та від 17.12.2012 №30 позивачем отримано кошти субвенції з державного бюджету місцевому бюджету Дніпропетровської області на погашення заборгованості з різниці в тарифах. Вказані кошти були виділені на підставі розрахунків та підтвердних документів, складених позивачем.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивач є об'єктом контролю для органів державного фінансового контролю.

Крім того, слід зазначити, що порядок планування контрольно-ревізійної роботи визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2001 №955 "Про затвердження Порядку планування контрольно-ревізійної роботи Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами" зі змінами та доповненнями (далі - Порядок планування №955).

Пунктом 3 вказаного порядку визначено, що заходи з проведення державного фінансового аудиту та інспектування здійснюються відповідно до: Плану основних напрямків контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції та її територіальних органів, який складається на календарний рік; Планів контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції та її територіальних органів, які складаються на кожен квартал.

Пунктом 6 Порядку планування №955 передбачено, що строки підготовки та порядок затвердження планів контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції та її територіальних органів визначається Держфінінспекцією.

На виконання цих вимог розроблено Положення про планування контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекцією України та її територіальними органами, яке затверджено наказом Голов КРУ України від 26.10.2005 №319.

Пунктом 7 Порядку планування №955 визначено основні підстави для включення заходів з проведення державного фінансового аудиту та інспектування до Планів контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції та її територіальних органів, однією із яких є: закони, акти та доручення Президента України, Кабінету Міністрів України, накази Мінфіну, які не потребують термінового виконання без включення до планів.

Відповідно до п. 25 Наказу № 319 до плану контрольно-ревізійної роботи апарату КРУ включаються: контрольні заходи, визначені у плані контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України або в одержаних дорученнях як централізовані завдання, до виконання яких залучається територіальні Держфінінспекції.

Суд зазначає, що ревізія використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в позивача за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 передбачена п. 1.1.4.3 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області, який відповідно до п. 6 Порядку планування №955 та п. 24 розділу VI Наказу №319 складається на квартал, погоджується Держфінінспекцією України і затверджується обласними Держфінінспекціями. До кожної теми контрольного заходу, передбаченої в плані контрольно-ревізійної роботи апарату КРУ, додається за визначеною в додатку 5 до Положення формою перелік підприємств, установ і організацій, на (в) яких передбачається проведення ревізій (перевірок).

Судом встановлено, що включення позивача до Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області обумовлено виконанням доручення Держфінінспекції України від 09.10.2013 № 06-18/1329 щодо надання переліку об'єктів для включення до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2014 року по темі контрольного заходу - ревізія використання коштів субвенції, виділеної з держаного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 та отриманою інформацією від Держфінінспекції в Дніпропетровській області, згідно з якою позивач у 2012 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 №517 отримані кошти субвенції, виділеної Дніпропетровській області, як відшкодування різниці у вартості послуг, наданих населенню на території Дніпропетровської області структурними підрозділами позивача. Загальна сума отриманих позивачем коштів субвенції на погашення заборгованості в тарифах склала 86262,60 грн.

В зв'язку з чим, відповідач листом від №08-02-12-12/1600 звернулася до Держфінінспекції України з пропозицією щодо включення ревізії використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам, на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 в позивача. Держфінінспекція України листом від 28.02.2014 № 02-18/215 погодила включення до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал по вказаній темі контрольного заходу позивача.

На підставі направлення від 17.03.2014 №276 заступник начальника відділу інспектування у сфері послуг відповідача Ісаєва Н.В. 17.03.2014 прибула для проведення ревізії до позивача, проте охорона через прохідну підприємства фахівцю Держфінінспекції не дозволила пройти, посилаючись на лист від 17.03.2014 № 10/646, отриманий відповідачем 17.03.2014 та підписаний заступником генерального директора-технічним директором позивача ОСОБА_1.

Таким чином, вищевикладені обставини унеможливили проведення ревізії у позивача та, відповідно до п. 23 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, є перешкоджанням з боку заступника генерального директора-технічного директора позивача ОСОБА_1 у виконанні повноважень посадовими особами відповідача своїх службових обов'язків, про що складено акт про неможливість проведення ревізії від 17.03.2014.

Судом встановлено, що відповідно до п. 23 Порядку № 550 17.03.2014 відповідачем було складено Акт про неможливість проведення ревізії у позивача та направлено на його адресу.

Відповідно до ст. 234-1 КУпАП органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства з фінансових питань.

Начальником відділу інспектування у сфері послуг Держфінінспекції в Запорізькій області Ісаєвою Н.В. 10.04.2014 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.04.2014 серії ДФІ №08-0223/2014 на заступника генерального директора - технічного директора позивача ОСОБА_1. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 10.04.2014 серії ДФІ №08-0223/2014 першим заступником начальника Держфінінспекції в Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.04.2014 серії ДФІ №08-0246/2014 у вигляді штрафу 221,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, та відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Судом встановлено, що 29.05.2014 до відповідача надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про оскарження постанови відповідача від 17.04.2014 серії ДФІ №08-0246/2014.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2014 по справі №334/3795/14-а відмовлено ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Також слід зазначити, що позивач у своїх письмових поясненнях в судовому засіданні посилається на існування рішення щодо проведення планової виїзної ревізії, не конкретизуючи яке саме рішення і якою датою воно винесене.

Судом встановлено, що окрім наказу від 04.03.2014 та направлення № 276 відповідачем ніякі інші рішення не приймалися, документів на спростування цього на вимогу суду не надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака