Справа № К/9991/15281/12-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015р. м. Київ К/9991/15281/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, відшкодування судових витрат за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 в Московському районному суді м. Харкова пред'явив позов до УПФ України в Московському районі м. Харкова, УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на час призначення йому пенсії його загальний стаж становив понад 25 років і стаж наукової роботи - 22 роки 3 місяці УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова з його наукового стажу був виключений період наукової роботи з 25 травня 1999 року по 28 січня 2002 року з тих підстав, що його заробітна плата у цей період не підтверджена відділом персоніфікованого обліку та інформаційних систем.

З урахуванням уточнень позовних вимог просив визнати дії УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова з переведення з 01 червня 2007 року з наукової пенсії на пенсію по віку протиправними, зобов'язати УПФ України в Московському районі м. Харкова здійснити відповідний перерахунок наукової пенсії з 01 червня 2007 року по 26 лютого 2010 року, а розрахунок передати до УПФ України в Московському районі м. Харкова, зобов'язати УПФ України у Дзержинському районі м. Харкова виплатити відповідні суми не отриманої наукової пенсії та стягнути з УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2010 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова з 21 листопада 2006 року позивачу ОСОБА_4 призначена наукова пенсія.

З 01 червня 2007 року виплата ОСОБА_4 наукової пенсії припинено та розпочато виплату йому пенсії за віком.

Як на підставу для переводу ОСОБА_4 з наукової пенсії на пенсію за віком УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова послалося на результати зустрічної перевірки по факту підтвердження нарахування та виплати заробітної плати для підтвердження наукового стажу роботи за період з 25 травня 1999 року по 28 січня 2002 року в Харківському інституті підготовки кадрів.

Під час проведення зазначеної перевірки встановлено, що заробітна плата ОСОБА_4 у вказаний період не нараховувалася і не виплачувалася. Видані довідки від 20 лютого 2007 року № 11 та від 15 травня 2007 року № 45 визнані безпідставними.

Тому, при розрахунку середньомісячного заробітку ОСОБА_4 при призначенні наукової пенсії не було враховано заробітну плату за період його роботи з 25 травня 1999 року по 28 січня 2002 року в Харківському інституті підготовки кадрів.

Таким чином, УПФ України в Дзержинському районі м. Харкова період наукової роботи ОСОБА_4 з 25 травня 1999 року по 28 січня 2002 року в Харківському інституті підготовки кадрів був виключений з загального наукового стажу.

Положенням про ліцензування навчальних закладів, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 року № 200 "Про ліцензування, атестацію та акредитацію навчальних закладів" (з внесеними до неї змінами та доповненнями), передбачено, що навчальні заклади, підприємства, установи і організації - юридичні особи незалежно від їх відомчого підпорядкування і форм власності можуть розпочинати діяльність з окремих видів і напрямів, пов'язану з наданням послуг для одержання загальної середньої та професійної освіти, підготовкою спеціалістів різних рівнів кваліфікації, лише після отримання ліцензії.

Обов'язковому ліцензуванню підлягає діяльність, пов'язана з одержанням професійної освіти, а саме: підготовка кваліфікованих робітників, перепідготовка з наданням другої кваліфікації за напрямом (професією), підвищення кваліфікації робітничих кадрів, а також курсові форми професійного навчання без присвоєння кваліфікації за напрямом (професією).

Конкретний перелік посад наукових працівників встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 257 "Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" (до цього постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2001 року № 1571).

Судом встановлено, що Харківський інститут підготовки кадрів відповідно до його Статуту, затвердженому Міністерством освіти і науки, відноситься до ІІІ рівня акредитації але його діяльність припинена шляхом його реорганізації через приєднання до ТОВ "Харківський інститут підготовки кадрів" згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 24 травня 2004 року № 245. При цьому інформація щодо проходження Харківським інститутом підготовки кадрів акредитації не відповідає дійсності.

Крім того, статтею 24 Закону України від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ "Про наукову і науково-технічну діяльність" визначено, що пенсія науковим працівникам призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявністю стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" (в редакції Закону України від 01 грудня 1998 року № 284-IV) науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації, лабораторіях підприємств.

Законом України від 20 листопада 2003 року № 1316-IV Закон України "Про наукову і науково-технічну діяльність" доповнено статтю 22-3, абзацом 3 частини першої якої визначено, що до стажу наукової роботи зараховується, зокрема, час роботи осіб, які мають науковий ступінь, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю.

Із записів трудової книжки позивача ОСОБА_4 за № 56, 57 вбачається, що в період часу з 15 грудня 1999 року до 28 січня 2002 року позивач займав посаду проректора по учбово-методичній роботі Харківського інституту підготовки кадрів й, таким чином, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, позивач не працював.

Крім того, згідно із довідкою Харківського інституту підготовки кадрів від 15 травня 2007 року № 45 ОСОБА_4 з 25 травня 1999 року працював керівником госпрозрахункового підрозділу з підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів. В період з 1999 року по 2002 рік заробітна плата йому не нараховувалася і відрахування в пенсійний фонд не здійснювалися.

Відмовляючи у задоволенні позову суди обґрунтовано виходили з того, що у зв'язку з відсутністю у відповідача інших законних довідок, які б підтверджували факт отримання заробітної плати ОСОБА_4 на посаді наукового працівника, в Управління не було підстав для призначення йому наукової пенсії.

Таким чином, відповідачами дотримано вимоги діючого законодавства при розрахунку пенсії позивача і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції правильно залишив в законній силі рішення суду першої інстанції у цій справі.

Судові рішення є законними і обґрунтованими.

Доводи, касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та встановлених обставин у справі.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, відшкодування судових витрат - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.