Справа № 804/2625/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 р. Справа № 804/2625/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Максименко Е.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною і скасувати Вимогу Дніпродзержинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 року № Ф-1783-25У.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, зареєстрований як платник єдиного податку та в той же час, є пенсіонером за віком. Як зазначає позивач, ним було отримано вимогу відповідача від 11.11.2014 року № Ф-1783-25У в сумі 2486,62 грн., проте, на його думку, дана вимога про сплату недоїмки прийнята відповідачем безпідставно, оскільки, його звільнено від сплати єдиного внеску, згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому, просить позов задовольнити у повному обсязі.
Одночасно, позивач в своїй позовній заяві заявив клопотання, яке підтримав в судовому засіданні про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України, у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду з поважних причин, а саме: позивачем до 04 лютого 2015 року не було отримано від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 року № Ф-1783-25У, що унеможливило вчасно звернутися позивачу до суду.
Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, суд прийшов до висновку про необхідність поновлення строку звернення позивачу до суду та розгляду справи по суті.
У відповідності до ч. 1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строку, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Також, задовольняючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
Відповідач надіслав до суду письмове заперечення, в якому зазначив, що вимога винесена відповідно до чинного законодавства, а тому, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що з 01.01.13 р. і по теперішній час фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок). Згідно заяви приватного підприємця від 02.06.2014р. № 5236/ж встановлено, що приватний підприємець, є пенсіонером за віком на пільгових умовах за списком №2, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки про призначення пенсії № 737/04-27 від 23.05.2014 р. наданих ОСОБА_1. до Дніпродзержинської ОДПІ.
На підставі листа ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.07.2014р. №Ж-124/03/04-36-25-02-05, наданих ОСОБА_1 документів, що підтверджують вихід на пенсію та враховуючі постанову Верховного Суду України від 15.04.2014р. №21-59а14 про призупинення з 01.04.14р. нарахування єдиного внеску по пенсіонерах пільгових категорій крім тих, які отримують пенсію за вислугу років, встановлено, що єдиний внесок за 2 квартал 2014р. в сумі - 1267,95 грн. нарахований неправомірно.
У зв'язку з некоректною роботою ІС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 помилково нараховано єдиний внесок за 2 квартал 2014р. в сумі 1267,95 грн., у цей період ОСОБА_1 був пенсіонером за віком на пільгових умовах за списком №2, а також, перебував на спрощеній системі оподаткування та відповідно до рішення Верховного Суду України, яке є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, з 01.04.14р. не є платником єдиного внеску. Тому, приватному підприємцю необгрунтовано нараховано 1267,95 грн. єдиного внеску за 2 квартал 2014 року, які було скасовано рішенням керівника від 11.11.2014р. №860/04-03-17-04-16 «Про зменшення нарахування сум єдиного внеску з фізичних осіб-підприємців в ІС «Податковий блок».
Станом на 24.02.2015 року, в картці особового рахунку платника по коду платежу 71040000 рахується заборгованість у сумі 2486,62 гривень (4 кв.2013р. - 1218,67 грн. та 1 кв. 2014р. - 1267,95 грн.).
Сформовану узгоджену вимогу від 11.11.2014р. № Ф-1783-25-У на суму 2486,62 грн., на виконання вимог п. 6.4 наказу від 09.09.2013р. №455, було направлено рекомендованим листом 12.11.2014 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 7 липня 2011 року № 3609-VI, який набув чинності з дня, наступного за днем його опублікування в газеті «Голос України» від 05 серпня 2011 року № 188, а саме: з 06 серпня 2011 року, ст. 4 Закону № 2464 доповнена ч. 4 наступного змісту: «Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування».
Зазначеною нормою визначені дві умови звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску: наявність статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. Тобто, критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється відповідно до умов, визначених законом, зокрема, досягнення певного віку.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) 9 лютого 1999 року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого, вони настали або мали місце.
Аналізуючи дію в часі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, суд приходить до висновку, що з 06 серпня 2011 року фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільнені від сплати єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від № 1058, пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом, а також зазначає, що умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 цього Закону.
Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 визначено, що відповідно до цього Закону, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 25 років.
Крім того, правовою нормою, яка міститься в ч.4 ст.4 Закону № 2464, рівно як і іншими нормами права не встановлено, що звільненню від сплати єдиного внеску підлягають лише ті фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком, відповідно до Закону № 1058.
При цьому, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - зі зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.
Системний аналіз положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить, що законодавець розрізнив пенсії за віком в залежності від умов їх призначення, визначивши загальні умови призначення пенсії за віком, (ст.12), пільгові умови призначення пенсії за віком, (ст.13), а також, особливі умови призначення цього виду пенсії окремим категоріям громадян (працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, інвалідам, учасникам війни, сім'ям загиблих (померлих) військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, тощо (ст.ст.14-18).
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не є платниками єдиного внеску за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", так як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки, згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», проте, не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
У зв'язку з чим, присудити з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73,08 грн.
Керуючись ст.ст. 2-10,11,12,69,70,71,86, 94, 122,159-163,167 КАС України суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 року № Ф-1783-25У.
Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73,08 грн.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька