Справа № 447/152/14а
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р. Справа № 876/4257/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року про залишення адміністративного позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення від 27.12.2013 року № 1772-06.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що при складанні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.52, ч.1 ст.59, 60 КУпАП порушено вимоги чинного законодавства України, не встановлено доведеності вини ТОВ " Восток", де позивач працює начальником АЗС, не доведено факту забруднення грунту, та допущено ряд порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року позовну заяву залишено без розгляду. Ухвала мотивована тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, та вказані підстави для поновлення цього строку не є поважними.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною, просить ухвалу скасувати.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлений ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої скаргу на таку постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

ОСОБА_1 оскаржує постанову в справі про адміністративне правопорушення від 27.12.2013 року, однак з позовом про скасування даної постанови звернувся лише 22.01.2014 року, тобто після закінчення встановленого законодавством десятиденного строку її оскарження.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав належних доказів поважності причин пропуску цього строку, виходячи з наступного.

Як зазначає сам ОСОБА_1 в доповненнях до клопотання про поновлення строку на оскарження, оскаржувану постанову він отримав 31.12.2013 року(а.с.83).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до аналізу змісту ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Таким чином, дізнавшись про існування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач був зобов'язаний у найкоротший строк оскаржити її у встановленому законодавством порядку, якщо вважав її протиправною чи необґрунтованою.

Однак позовну заяву про оскарження цієї постанови подав до суду лише 22.01.2014 року.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про те, що в зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст. 285 КУпАП щодо своєчасного вручення (надіслання) йому копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, строк її оскарження слід обчислювати з дня отримання ним такої копії, оскільки таке твердження суперечить нормам цього Кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України, і в даній категорії справ вказана обставина може бути лише обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду, а не обставиною, з якою пов'язується початок перебігу цього строку.

Крім цього, щодо зазначеної причини пропуску строку позивачем через юридичну необізнаність та велику кількість неробочих днів, колегія суддів зазначає, що юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки Закони, інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення закону залежить виключно від власної волі особи. Також, слід зазначити, що у січні 2014 року неробочими та святковими днями був період з 01 по 07 січня 2014 року, а позивач подав позов до суду аж 22.01.14 року.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року про залишення адміністративного позову без розгляду у справі № 447/152/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін