Справа № 820/19355/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р.Справа № 820/19355/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваленко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2015р. по справі № 820/19355/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - ДПІ у Київському районі м.Харкова), в якому просила суд: визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача № від 21.08.2014 року та № від 10.11.2014 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - задоволено в повному обсязі.

Визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 21.08.2014 року та № від 10.11.2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 183.4 ст. 183, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця Виконавчим комітетом Харківської міської ради 01.03.2010 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Київському районі м.Харкова.

На підставі п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, у зв'язку з наданням інформації на письмовий запит ДПІ у Київському районі м. Харкова від 17.04.2014 року №5742/10/20-31-17-02-31 в не повному обсязі та без документального підтвердження та відповідно до направлення від 28 липня 2014 року №1061 виданого ДПІ у Київському районі м.Харкова, фахівцями ДПІ у Київському районі м.Харкова в період з 28.07.2014 року по 01.08.2014 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено Акт №2882/20-31-17-02-08/ від 08.08.2014 року, яким встановлено, що підприємцем порушено п.181.1, ст.181, п.183.1, п.183.10, ст.183, п.185.1, ст.185, п.187.1, ст.187, п193.1, ст.193 за період з 01.04.2011 року по 07.06.2012 року, в результаті чого нараховано податок на додану вартість у сумі - 27842,97 грн.

За наслідками акту перевірки №2882/20-31-17-02-08/ від 08.08.2014 року ДПІ у Київському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2014 року.

ФОП ОСОБА_3, керуючись п.56.2, 56.3 ст.56 Податкового кодексу України та Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 25.12.2013 року №848 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2014 року за №99/24876, оскаржувала вказане податкове повідомлення -рішення. За наслідками оскарження, рішенням ГУ Міндоходів у Харківській області від 22.10.2014 року №7212/с/20-40-10-04-17 скаргу позивача було залишено без задоволення, оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін та збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у загальному розмірі 6961,29 грн. (основний платіж 5569,03 грн., штрафні (фінансові) санкції - 392,26 грн.).

За результатами адміністративного оскарження, ДПІ у Київському районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення - рішення № від 10.11.2014 року.

Не погодившись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача обов'язку реєстрації платником податку на додану вартість та обов'язку сплати такого податку, оскільки загальний обсяг виручки, що підлягала оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування складав 0 грн. та не перевищив законодавчо встановленого розміру у сум 300 000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слугували висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов'язання на суму 27842,97 грн. Зазначеного висновку податковий орган дійшов у звязку з тим, що дохід від реалізації товарів/послуг ФОП ОСОБА_3 за 12 попередніх календарних місяців (з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року) склав 500001,00 грн., з огляду на що позивач, на думку податкового органу, повинна була зареєструватися платником податку на додану вартість з 11.04.2011 року, натомість реєстраційна заява платника податку на додану вартість форми №1-ПДВ була подана 31.05.2012 році.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також відображених суб'єктом владних повноважень в актах перевірки суджень на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, станом на 01.01.2011 року ФО-П ОСОБА_3 знаходилась на спрощеній системі оподаткування, згідно Указу Президента №727/98 від 03.07.1998 року (платник єдиного податку з 04.03.2010 року, з звільненням від нарахування, сплати та надання податкової звітності по іншим податкам, зборам, в т.ч. податку на додану вартість) об'єм виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000,00 гривень.

За підсумками підприємницької діяльності на кінець 1 кварталу 2011 року підприємцем було перевищено об'єм виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік.

Згідно п. 5 Указу №727/98 від 03.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», підприємець у встановлені законом терміни подала заяву про перехід з наступного податкового періоду (кварталу) на загальну систему оподаткування з одночасним здаванням свідоцтва платника єдиного податку.

Тобто, з 01.04.2011 року ФОП ОСОБА_3 перебуває на загальній системі оподаткування.

Відповідно до підпункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

Як було вірно зауважено судом першої інстанції, податковим органом не враховано, що відповідно до частини 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, а отже, суму передбачену підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Аналогічне закріплено і в пункті 18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування (у даному випадку такі операції у межах 500000,00 грн. оподаткуванню не підлягали).

Враховуючи, що позивач до 01.04.2011 років перебував на спрощеній системі оподаткування, здійснені ним господарські операції, у межах законодавчо визначеного граничного обсягу виручки, протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій, оскільки згідно з нормами підпункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, в суму 300000,00 грн. входять лише ті суми від здійснення операцій з поставки товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (у даному випадку такі операції у межах 500000,00 грн. оподаткуванню не підлягали).

З другого кварталу 2011 року позивач перейшов на загальну систему оподаткування (до ДПІ надано заяву на перехід, що передбачено пунктом 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва").

Таким чином, загальний обсяг виручки, що підлягала оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування, склав 0 грн. та не перевищив законодавчо встановленого розміру у сумі 300000,00 грн.

За наведених обставин, судом першої інстанції правомірно скасовано спірні податкові повідомлення-рішення № від 21.08.2014 року та № від 10.11.2014 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2015р. по справі № 820/19355/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 23.03.2015 р.