Справа № 804/10270/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної Л.М. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, третя особа – відділ Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернувся з вищезазначеним адміністративним позовом суду в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу від 16.06.2014 р. №04-06-05-15/6190.

В обґрунтування позову посилається на те, що вимога, яка пред’явлена до третьої особи відділу Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області є протиправною та не відповідає вимогам діючого законодавства. Зазначає, що зі змісту акту перевірки та вимоги не вбачається відомостей про допущені порушення законодавства саме об’єктом контролю , відповідач виклав лише свої висновки про порушення вимог підзаконних нормативних актів контрагентом об’єкту контролю - ДП«Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», який не був об’єктом контролю.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з правомірності прийнятої вимоги та відсутності підстав для її скасування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ДФІ в Дніпропетровській області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ДФІ в Дніпропетровській області та представник третьої особи просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, представник позивача не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДФІ на виконання абз. 2 п.4 Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2013 р. №631, пп.2 п.11 та пп.1 п.12 постанови КМУ від 01.03.2014 р. №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», на підставі направлення від 17.04.2014 р. №766 проведено перевірку державних закупівель відділу Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області за період з 01.01.2013 р. по 01.03.2014 р.

За результатами ревізії відповідачем складений Акт перевірки державних закупівель відділу Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області №06-29/030 від 19.05.2014 р.

На підставі акту ревізії №06-29/030 від 19.05.2014 р. у Царичанському районі Дніпропетровської області пред'явлена вимога № 04-06-05-15/6190 від 16.06.2014 року про усунення виявлених ревізією порушень.

Позовні вимоги ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» стосуються лише пунктів 2 та 3 вимоги від № 04-06-05-15/6190 від 16.06.2014 року які полягають у наступному.

2. Перевіркою встановлено завищення вартості робіт з інвентаризації земель внаслідок невиконання інститутом окремих робіт, неправомірного застосування підвищуючих коефіцієнтів, документального не підтвердження витрат на відрядження та з інших причин на суму 1 292 613, 44 грн. (з ПДВ), що призвело до завищення кредиторської заборгованості на суму 1 229 655 грн. та нанесення матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на суму 62 958,44 грн.

У зв’язку із зазначеним необхідно стягнути з Інституту зайво перераховані кошти підприємству у загальній сумі 62 958,44 грн. шляхом їх перерахування до загального фонду до державного бюджету.

Зменшити по бухгалтерському обліку підприємства кредиторську заборгованість перед Інститутом на суму 1 292 613,44 грн.

3. Перевіркою питання дотримання законодавства про здійснення державних закупівель встановлено, що комітетом з конкурсних торгів позивача по процедурі закупівлі відкриті торги за кодом ДК 016-97:71.12.1 «Послуги інженерні (послуги з проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності)» в порушення вимог ч. 1 ст. 29 Закону України «Про здійснення державних закупівель» пропозицію конкурсних торгів Інституту не відхилено з причини її невідповідності умовам ДКТ, а також в порушення вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про здійснення державних закупівель» відкриті торги з закупівлі послуг не відмінено з причини допущення до оцінки торгів менше ніж двох учасників.

Загальна вартість договору про закупівлю, укладеного за результатами вищевказаної процедури закупівлі, проведеної з порушенням законодавства, становить 1 756 650 грн.

У зв’язку з зазначеним, в подальшому при здійсненні державних закупівель забезпечити дотримання норм чинного законодавства.

Розглядаючи питання про можливість стягнення матеріальної шкоди, про яку йдеться у пункті 2 вимоги колегія суддів виходить з такого.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для особи яка зазначена у перевірці.

У спірних правовідносинах Інспекція пред’явила вимогу № 04-06-05-15/6190 від 16.06.2014 року про усунення порушень виявлених під час ревізії Держкомзему у Царичанському районі, при цьому п. 2 оскарженої вимоги Інспекції вказує на виявлені збитки та їх розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи, або особи чиї права порушуються про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності викладених у п. 3 вимоги ДФІ через доведеність факту виявлення дискримінації при проведенні конкурсних торгів. В той же час вимога викладена у зазначеному пункті стосуються саме підконтрольної установи Держземагенства у Царичанському районі щодо дотримання норм чинного законодавства, в той же час останнім зазначена вимога не оскаржена, а отже є обов’язковою до виконання.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необґрунтованості заявленого позову та відсутності підстав для його задоволення, але з інших підстав, ніж визначено судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» – задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року – скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 13 березня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: В.Ю. Поплавський