Справа № 820/19083/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р.Справа № 820/19083/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника першого відповідача Блудової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2015р. по справі № 820/19083/14

за позовом ОСОБА_3

до Міністерство внутрішніх справ України , Департамент фінансових ресурсів та економіки

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - перший відповідач), Департаменту фінансових ресурсів та економіки (далі - другий відповідач), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: зобов'язати відповідача здійснити розрахунок грошового забезпечення позивача за період перебування на посаді заступника начальника відділу внутрішньої безпеки в м. Севастополі з 03.03.2014 р. по 10.04.2014 р.; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов'язати відповідача сплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за період перебування на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки в м. Севастополі з 03.03.2014 р. по 10.04.2014 р. та одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 року в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник першого відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Представник другого відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника першого відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_3, 31.01.2014 наказом № 64 о/с МВС України призначений на посаду начальника ВВБ в м. Севастополі ДВБ МВС України, де проходив службу до 10.04.2014 року.

Відповідно до відпускного посвідчення від 03.03.2014 № 32, виданого підполковнику ОСОБА_3 у період з 03.03.2014 до 19.04.2014 знаходився у чергової відпустці з перебуванням у м. Харкові. Під час перебування у відпустці позивач знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні у другому неврологічному відділені ДУ "Інституту неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України" з 13.03.2014 р. по 10.04.2014 р., що підтверджується листом непрацездатності та випискою з історії хвороби №1065.

Позивач 07.04.2014 року звернувся до Міністра внутрішніх справи із рапортом, в якому просив звільнити його з ОВС на пенсію за власним бажанням.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 10.04.2014 року №558 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил.

З метою здійснення розрахунків грошового забезпечення за період з 01.03.2014 р. по 11.04.2014 р. позивач звернувся з листом до Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. Зі змісту зазначеного листа встановлено, що позивач прохав вирішити питання про внесення доповнень до наказу МВС України від 10.04.2014 № 558 о/с нарахувати одноразову грошову допомогу при звільнені та призначення пенсії.

Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України на лист позивача надано відповідь від 01.07.2014 року №15/2-П-297, в якому роз'яснено позивачу, що Законом України від 06.05.2014 № 1241-VІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо виплати одноразової грошової допомоги", внесено зміни до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового, і начальницького складу, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, крім осіб, які в установленому порядку продовжили службу за межами тимчасово окупованої території України. Отже у зв'язку із звільненням з органів внутрішніх справ 10.04.2014 з посади начальника відділу внутрішньої безпеки В м. Севастополь, відповідно до вимог чинного законодавства правових підстав для виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, немає.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідачів, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виплати одноразової грошової допомоги" розповсюджуються на позивача, оскільки він станом на 16 березня 2014 року в установленому порядку не продовжив проходження служби за межами тимчасово окупованої території України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 (далі - Інструкція), Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби. Грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до Інструкції при переміщенні, переведенні, а також звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий апарат (бухгалтерія) зобов'язаний задовольнити їх усіма належними видами грошового та дорожнього забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті. Особам, які звільняються з призначенням пенсії, грошовий атестат на руки не видається, а передається разом з іншими документами до уповноваженого структурного підрозділу органу внутрішніх справ з підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Порядок заповнення грошового атестату затверджено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Грошові атестати розбірливо заповнюються і підписуються керівником органу внутрішніх справ та начальником фінансового апарату (бухгалтерії), після чого скріплюються печаткою. Не дозволяється заповнення грошових атестатів олівцем. Грошові атестати без печатки чи підпису, з підчистками або із виправленнями, а також неправильно заповнені вважаються недійсними. У грошовому атестаті має бути підпис його власника, що підтверджує правильність записів за проведеними розрахунками.

Як свідчать письмові докази, позивачем до матеріалів справи надано грошовий атестат №36, з якого вбачається відсутність підпису його власника. Зазначений грошовий атестат скріплений печаткою Російської Федерації, що не відповідає Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Також до матеріалів справи представником позивача надано довідку про додаткові види грошового забезпечення в 2013- 2014 р.р., скріплену печаткою Російської Федерації.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження правомірності складання зазначених документів.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити її, колегія суддів зазначає наступне.

Слід зауважити, що 06 травня 2014 року за № 1241-VII прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виплати одноразової грошової допомоги", яким ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що регулює виплату одноразової допомоги при звільненні, доповнено частиною восьмою, якою передбачено, що умови виплати одноразової грошової допомоги, зазначені у вказаній статті, не поширюються на осіб, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, крім осіб, які в установленому порядку продовжили службу за межами тимчасово окупованої території України.

При цьому, апелянт зазначає, що Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виплати одноразової грошової допомоги" (№ 1241-VII від 06.05.2014 р.) не може бути застосований до нього, оскільки не підпадає під його дію. Обґрунтовуючи тим, що перебування у відпустці, так і перебування на лікарняному входить у період виконання працівником своїх трудових обов'язків та зараховується до трудового стажу, а отже заходившись на лікарняному у м. Харкові він продовжив службу за межами окупованої території України.

Колегія суддів зауважує, що оскільки ОСОБА_3 станом на 16 березня вважався таким, що проходив службу в УМВС в м. Севастополь, та в подальшому не продовжив службу за межами тимчасово окупованої території України, написавши рапорт на звільнення, з урахуванням вищевказаної норми Закону він не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виплати одноразової грошової допомоги" розповсюджуються на позивача, оскільки він станом на 16 березня 2014 року в установленому порядку не продовжив проходження служби за межами тимчасово окупованої території України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2015р. по справі № 820/19083/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.03.2015 р.