Справа № 750/3857/14 (2а/750/286/14)
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/41618/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача зарахувати у стаж роботи ОСОБА_4, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», половину періоду навчання у Чернігівському юридичному Технікумі з 01 вересня 1988 року по 28 червня 1991 року та половину строку навчання на юридичному факультеті Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01 вересня 1991 року по 21 червня 1996 року;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, визначеному цією статтею з моменту її звернення про призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано останнього зарахувати у стаж роботи ОСОБА_4, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» половину навчання у Чернігівському юридичному технікумі з 01 вересня 1988 року по 28 червня 1991 року, половину строку навчання на юридичному факультеті Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка з 01 вересня 1991 року по 21 червня 1996 року та призначити пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, визначеному цією статтею з моменту її звернення про призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду першої інстанції ухвалена за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження.

Згідно частини 9 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

При цьому відповідно до ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Таким чином, в даному випадку, відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, для того, щоб судове рішення апеляційної інстанції вважалось остаточним, достатньо застосування скороченого провадження в адміністративній справі саме судом першої інстанції.

Враховуючи застосування судом першої інстанції при розгляді даної адміністративної справи скороченого провадження, оскаржуване рішення апеляційного суду, яке прийняте за наслідками апеляційного розгляду такого рішення суду першої інстанції, є остаточним та касаційному оскарженню не підлягає.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає що, оскільки рішення судів попередніх інстанцій касаційному оскарженню не підлягають, касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст. ст. 183-2, 211, 222, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України ,-

у х в а л и л а :

Касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі № 750/3857/14 - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник