Справа № 826/179/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року 10:15 № 826/179/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
проскасування наказу, зобов'язання вчинити дії
за участі представників сторін:

від Позивача1. ОСОБА_1 (паспорт) 2. ОСОБА_2 (довіреність)
від ВідповідачаТолстунова С. В. (довіреність)

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - Позивач/ОСОБА_1.) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (надалі - Відповідач/ГУ МВС України в Київській області), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та протизаконним наказ начальника ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. стосовно ОСОБА_1 та скасувати даний наказ.

2. Судові витрати стягнути з Відповідача.

3. Зобов'язати Відповідача на протязі тижневого терміну з дня вступу в силу постанови, зняти з Позивача дисциплінарне стягнення - «попередити про неповну відповідність», що накладене наказом ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р.

4. Зобов'язати Відповідача на протязі тижневого терміну з дня вступу в силу Постанови провести службове розслідування стосовно посадових осіб, які відповідно наказу ГУ МВС України в Київській області провели службове розслідування результатом якого вийшов наказ ГУ №2737 від 19.12.2014 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2015 р. провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання з'явився Позивач та його представник, які позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити із підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначають про порушення Відповідачем положень Конституції України, Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (надалі - Дисциплінарний статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР №144 від 29.07.1991 р., Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 р. (надалі - Інструкція №230), а саме: відсутність факту порушення не виконання наказу т.в.о. відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5.; порушення місячного строку проведення службового розслідування; порушення порядок проведення службового розслідування; відсутність повного службового розслідування. При цьому, Позивач вказав, що станом на 11.09.2014 р. не був ознайомлений із наказом, відповідно до якого на інспектора відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5. покладено тимчасово виконувати обов'язки начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області. Крім того, Позивач зазначає, що жодного наказу або інформації про необхідність виїзду на подію, яка сталась в с. Супоївка, Яготинського району, Київської області він не отримував.

В судове засідання з'явився представник Відповідача, який адміністративний позов не визнає в повному обсязі, просить в задоволенні відмовити із підстав викладених в письмових запереченнях, зокрема зазначає що Позивачем було порушено положення Дисциплінарного статуту, а оскаржуваний наказ було винесено із дотриманням чинного законодавства. Крім того, представник Відповідача вказала, що Позивач протиправно не виконав наказ т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5. та не виїхав на подію, яка сталась в с. Супоївка, Яготинського району, Київської області.

В судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_5. (інспектора начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області), ОСОБА_1, які повідомили про обставини проведення службового розслідування, обставини призначення ОСОБА_5. т.о.в. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, обставини повідомлення Позивача про подію в в с. Супоївка, Яготинського району, Київської області. Крім того, було допитано в якості свідка ОСОБА_6 (начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області), який повідомив про обставини призначення ОСОБА_5. т.о.в. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, а також ОСОБА_7 (старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Київській області), який повідомив про обставини проведення службового розслідування.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови було виготовлено 19.03.2015 р.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що не спростовується Відповідачем, Позивач працює на посаді старшого інспектора Відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області та є капітаном міліції.

21.10.2014 р. Відповідачем було винесено наказ №2246 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого призначено службове розслідування за фактами, викладеними в листі ГУ ветеринарної медицини в Київській області та створено комісію. Одночасно в даному листі зазначається, що 14.10.2014р. до ГУ МВС України в Київській області надійшов лист з ГУ ветеринарної медицини в Київській області, в якому йдеться про те, що старший інспектор Відділу ветеринарної міліції ГУ ОСОБА_1, проігнорувавши вказівку т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5,, відмовився від виїзду до с. Супоївка, Яготинського району, Київської області для надання практичної допомоги спеціалістам ветеринарної служби Яготинського району проведенні заходів, спрямованих на утилізацію трупів свиней.

19.12.2014 р. Відповідачем було винесено наказ №2737 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ МВС України в Київській області» відповідно до якого наказано за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства і неухильного виконання наказів начальників, відмові від виїзду на місце події та ненаданні практичної допомоги спеціалістам державної ветеринарної служби у здійсненні заходів із попередження, локалізації та недопущення погіршення епізоотичного стану на території обслуговування, старшого інспектора Відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_1 попередити про неповну посадову відповідність.

Позивач вважаючи наказ №2737 Відповідача протиправним, та таким що порушує його права та інтереси, звернувся до суду за їх захистом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до положень ст.3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Одночасно, в ст.7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Так, Відповідач зазначає, що ОСОБА_5., який, на думку Відповідача, тимчасово виконував обов'язки начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, близько 20 год. 37 хв. 11.09.2014 р. отримав від начальника Головного управління ветеринарної медицини в Київській області Жука А. О. вказівку про необхідність виїзду до с. Супоївка Яготинського району, Київської області, а саме ТОВ «Київська м'ясна технологічна компанія» з метою забезпечення належного проведення епіозидичного обстеження для уточнення епіоозидичної ситуації та відбору паталогічного матеріалу для дослідження на африканську чуму свиней. Після цього, як зазначає представник Відповідача, ОСОБА_5. за допомогою мобільного телефону повідомив Позивача про необхідність здійснення такого виїзду на подію, однак останній відмовився виконувати дану вказівку керівника.

Як на доказів наявності у ОСОБА_5. відповідних повноважень, представник Відповідача посилається на Протокол оперативної наради ВВМ ГУ МВС України в Київській області від 19.08.2014 р., та на наказ ГУ МВС України в Київській області №858о/с від 15.09.2014 р. «По особовому складу», відповідно до якого на ОСОБА_5. покаладось тимчасове виконання службових обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області з 26.08.2014 р.

Однак, суд критично ставиться до посилання Відповідача щодо протиправного невиконання Позивачем наказів ОСОБА_5., з огляду на наступне.

Так, в ст.3 Дисциплінарного статуту визначено, що начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Водночас, порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення №144, в п.40 якого передбачено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції.

Таким чином, начальника (або т.в.о. начальника) має призначати відповідний начальник вищого рівня. Тобто, прямим начальником може вважатись та особа, щодо якої оголошено відповідний наказ, керівником вищого рівня.

Однак, як з'ясовано в судовому засіданні, що підтверджено і свідками і представником Відповідача, наказ ГУ МВС України в Київській області, яким на ОСОБА_5. покладалось тимчасове виконання службових обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області було прийнято ГУ МВС України в Київській області лише 15.09.2014 р., тобто після 11.09.2014 р., коли ОСОБА_5. телефонував Позивачу.

Щодо посилання Відповідача на Протокол оперативної наради ВВМ ГУ МВС України в Київській області від 19.08.2014 р., як на доказ наявності повноважень у ОСОБА_5. керівника станом на 11.09.2014 р., суд сприймає критично, оскільки: по-перше, жодної інформації про ознайомлення із даним протоколом Позивачем до суду Відповідачем не надано; по-друге, в судовому засіданні було з'ясовано, що належною формою тимчасового покладення обов'язків керівника є саме наказ вищого керівництва, а не оголошення на нараді думки вищого керівництва.

Таким чином, Відповідачем не надано належного доказу, що станом на 11.09.2014 р. Позивач був обізнаний що саме ОСОБА_5. здійснюється тимчасове виконання обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області.

Одночасно, суд погоджується із доводами Позивача, що 11.09.2014 р. йому зателефонував лейтенант міліції ОСОБА_5., не як т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, а як особа, що обіймає посаду інспектора ветеринарної міліції. При цьому, суд приймає до уваги, що Позивач обіймав вищу посаду - старшого інспектора ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, та мав вище звання - капітан міліції.

Більше того, в судовому засіданні не віднайшло підтвердження і сам факт вимоги ОСОБА_5. від Позивача прибути на місце події до с. Супоївка Яготинського району Київської області, а саме ТОВ «Київська м'ясна технологічна компанія» з метою забезпечення належного проведення епіозидичного обстеження для уточнення епіоозидичної ситуації та відбору паталогічного матеріалу для дослідження на африканську чуму свиней.

Водночас, суд приймає до уваги наданий Відповідачем План дій при підозрі захворювання свиней на африканську чуму незалежно від типу ведення господарства та форми власності, затвердженого начальником Головного управління ветеринарної медицини в Київській області від 10.12.2012 р., в якому серед планів заходів зазначено телефонування протягом 15 хв. відділ ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області за вказаними телефонами. При цьому, як було з'ясовано в судовому засіданні, в даному плані заходів вказані мобільні телефони Позивача та ОСОБА_6, а також прямий номер відділу. Жодного номеру ОСОБА_5. даний План заходів не містить.

При цьому, суд враховує, що відповідно до посадової інструкції інспектора відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_5. саме він є куратором Яготинського району Київської області.

Як було з'ясовано в судовому засіданні, до Позивача не надходило жодного дзвінка ні від начальника управління ветеринарної медицини в Київській області Жука А. О., ні від заступника начальника ГУ-начальника міліції громадської безпеки, ні від місцевого лікаря ветеринарної медицини про необхідність прибути на місце події до с. Супоївка Яготинського району Київської області, а саме ТОВ «Київська м'ясна технологічна компанія» з метою забезпечення належного проведення епіозидичного обстеження для уточнення епіоозидичної ситуації та відбору паталогічного матеріалу для дослідження на африканську чуму свиней.

Таким чином, суд погоджується із позицією Позивача, що оскільки станом на 11.09.2014 р. жодного наказу про призначення ОСОБА_5. т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області Позивач ознайомлений не був, тому і не повинен був виконувати прохання особи, яка займає нижчу посаду та є нижча за званням.

Крім того, суд критично ставиться до посилання Відповідача про дотримання положень Інструкції №230 під час проведення службового розслідування, з огляду на наступне.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено в Інструкції №230.

Пунктом 2.1 Інструкції №230 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для проведення перевірки став лист ГУ ветеринарної медицини в Київській області від 14.10.2014р. до ГУ МВС України в Київській області в якому йдеться про те, що старший інспектор Відділу ветеринарної міліції ГУ ОСОБА_1, проігнорувавши вказівку т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5,, відмовився від виїзду до с. Супоївка, Яготинського району, Київської області для надання практичної допомоги спеціалістам ветеринарної служби Яготинського району проведенні заходів, спрямованих на утилізацію трупів свиней.

В пп.2.2.1 п.2.2 Інструкції №230 передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Положеннями п.3.2 Інструкції №230 передбачено, що начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

Як вбачається із матеріалів справи, начальником ГУ МВС України в Київській області було видано наказ №2246 від 21.10.2014 р. «Про призначення службового розслідування», яким для проведення службового розслідування створено комісію у складі старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 та начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6

В п.6.2.1 Інструкції №230 передбачено, що виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, зокрема має право: викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення службового розслідування виконавцями було зібрано документи, які на їх думку, підтверджують факт обізнаності Позивача про т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5., зокрема: службова телеграма від 06.09.2014 р. та лист №16/5-246 від 02.09.2014 р. «Про виконання службової телеграми»; наказ ГУ МВС України в Київській області №1861 від 04.09.2014 р. «Про проведення практичних стрільб з працівниками підрозділів Головного управління»; протокол наради керівництва ГУ МВС України в Київській області від 02.09.2014 р.

Проте, суд не приймає долучені до службового розслідування вищевказані документи оскільки жодний із вказаних документів не містить доказів обізнаності Позивача про т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5. Інших документів, які б підтверджували факт обізнаності Позивача про т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5. в матеріалах службового розсування не міститься.

Таким чином, суд погоджується із доводами Позивача, що проведення службового розсування без всебічного з'ясування всіх обставин.

Водночас, позовні вимог Позивача про зобов'язання Відповідача на протязі тижневого терміну з дня вступу в силу постанови, зняти з Позивача дисциплінарне стягнення - «попередити про неповну відповідність», що накладене наказом ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних доків, що такі дії не будуть вчинені Відповідачем самостійно.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Відповідача на протязі тижневого терміну з дня вступу в силу Постанови провести службове розслідування стосовно посадових осіб, які відповідно наказу ГУ МВС України в Київській області провели службове розслідування результатом якого вийшов наказ ГУ №2737 від 19.12.2014 р., то суд вказує наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати необхідність проведення службового розслідування.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано доводи Позивачів та не доведено правомірності своїх дій, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст.71, ст.86, ст.158-163, ст.167, ст.171, ст.254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУМВС України в Київській області».

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 02192, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 70 (сімдесят) грн. 00 коп. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін