Справа № 755/32258/14-а
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Гончарука В.П.,
при секретарі - Погрілій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної Гвардії України про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови у присвоєнні учасника бойових дій, суд, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного Управління Національної гвардії України щодо відмови повязаної із встановленням статусу учасника бойових дій щодо відмови у визнанні учасником бойових дій та зобовязати комісію Головного Управління Національної Гвардії України з розгляду питань, повязаних із встановленням статусів учасника бойових дій визнати ОСОБА_1 та видати посвідчення встановленого зразку.
Вимоги мотивовані тим, що позивач під час проходження строкової служби у внутрішніх військах МВС СРСР з 17.01.1990 р. по 1991 р. він виконував службово-бойові завдання на території Азербайджанської РСР з приводу конфлікту між Азербайджаном і Вірменією. Так звернувшись до Головного Управління Національної Гвардії України із заявою про визнання позивача учасником бойових дій, отримав відповідь про відмову у визнанні учасником бойових дій у зв"язку із відсутністю правових підстав.
Позивач вважає вказану відмову неправомірною, що стало підставою до звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що в період з 16.01.1990 по 13.06.1990 року на виконання Указу Президії Верховної Ради СРС від 15 січня 1990 р. № 1060-1 та розпорядження № 186 від 14.01.1990 року начальника внутрішніх військ по Українській РСР та Молдавській РСР, наказу № 14 командира військової частини № НОМЕР_1 з бойовою технікою, зброєю був відряджений на вищевказану територію для виконання спеціальних завдань. 30.05.2014 р. на адресу Головного Управління внутрішніх військ МВС Української були направлені для розгляду матеріали щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій. Рішенням відповідача 18.06.2014 року було відмовлено в наданні такого статусу. В звязкуіз чим позивач вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати, та зобовязати відповідача видати йому посвідчення учасника бойових дій.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснюючи таку позицію обставинами, аналогічними до викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.
Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( надалі - Закон ). Ветеранами війни, відповідно до вимог ст.4 Закону є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Відповідно до вимог ст.ст. 5, 6 Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Учасниками бойових дій на території інших країн - є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.
Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України, а саме його постановою від 05.12.1994 р. № 815.Перелік держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України, а саме його постановою № 63 від 08.02.1994 року з послідуючими змінами та доповненнями.
В судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до довідки центрального архівного відділу внутрішніх військ МВС України, згідно розпорядженням начальника внутрішній військ МВС СРСР № 186 від 14.01.1990 р. вибув 16.01.1990р. в м. Кіровабад. Позивач не надав жодних доказів того, що він був направлений саме за Указом Президії Верховної Ради СРСР від 15.01.1990 р., у відрядження в ті держави, де в цей період велися бойові дії.
Суд вважає, що виконання завдань по охороні громадського порядку на території країни хоча і бувшого СРСР не може ототожнюватися з участю в бойових діях, чи забезпеченні бойової діяльності військ, чи виконанні миротворчих місій за межами країни, на території інших держав.
Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.
Посилання позивача на те, що згідно з цим Переліком до нього входять інші країни, бойові дії на території яких мали місце після грудня 1979 року колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.
Пункт Переліку "інші країни - після 1979" до позивача застосовано бути не може, оскільки відповідно до пункту 6 приміток до Переліку, можливість визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року, та не названі у Переліку, поширюється лише на військових фахівців, які направлялися Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях. Тобто лише у разі надання позивачем вказаної довідки до нього міг би бути застосований вказаний пункт.
За таких обставин суд приходить до висновку, що надані суду документи про виконання ОСОБА_1 , завдань по охороні громадського порядку на території Нагорно-Карабахської автономної області Азербайджанської РСР в період з 16.01.1990р. по 11.01.1991 р., не можуть бути підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій. Рішення Комісії МНС України з визначення статусу учасника бойових дій щодо відмови в наданні такого статусу ОСОБА_1 є таким, що відповідає вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підстави для його скасування та задоволення позову відсутні.
Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.ст. 2, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної Гвардії України про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови у присвоєнні учасника бойових дій відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: