Справа № 826/5167/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2015 року 14:04 № 826/5167/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Коноваловій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,
за участі представників сторін:

представника позивача Тригубчук О.В.,

представника відповідача Вдовенко К.В.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12.03.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 12.03.2014 № 2011-25.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5167/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2014 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12.03.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі наказу від 17.12.2013 року № 1035 та на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено фактичну перевірку господарської одиниці суб'єкта господарювання ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" (), за результатом якої складено акт перевірки від 27.12.2013 (т. 1, арк. 12-15).

Відповідачем за результатами перевірки встановлені наступні порушення податкового законодавства, які зафіксовані в акті перевірки від 27.12.2013:

- п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2005 № 637.

На підставі складеного акту перевірки від 27.12.2013 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014:

- № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій - 196416,30 грн. (т. 1, арк. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було винесено податкову вимогу від 12.03.2014 № 2011-25 (т. 1, арк. 11), згідно якої станом на 11.03.2014 сума податкового боргу ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" () за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 196416,30 грн., з якої за основним платежем - 0,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 196416,30 грн., пеня - 0,00 грн., за платежами штрафні санкції за порушення законодавства про патентування.

Проте, позивач заперечує проти наявності у ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" узгодженого податкового боргу, оскільки податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № , яке було підставою для винесення спірної податкової вимоги, було оскаржене в судовому порядку на момент її винесення.

Відтак, позивач не погодився з такою позицією податкового органу, оскільки, стверджує, що сума податкового боргу ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" є неузгодженою, а тому звернувся до суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Отже, обов'язковою умовою для винесення податкової вимоги є наявність узгодженого податкового боргу у платника податків.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було винесене податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій - 196416,30 грн.

Проте, ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" не погодилося з податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2014 № та оскаржило їх в судовому порядку, повідомивши податковий орган листом від 23.01.2014 (т. 1, арк. 18).

Однак, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 12.03.2014 було винесено податкову вимогу № 2011-25 (т. 1, арк. 11), згідно якої станом на 11.03.2014 сума податкового боргу ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" () за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 196416,30 грн., з якої за основним платежем - 0,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 196416,30 грн., пеня - 0,00 грн., за платежами штрафні санкції за порушення законодавства про патентування.

Проте, судом було встановлено, що у ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" станом на 11.03.2014 був відсутній узгоджений податковий борг, оскільки позивач оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № , яке було підставою для винесення спірної податкової вимоги від 11.03.2014 № 2011-25.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2014 № , № , № , № (т. 1, арк. 35-41).

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, а саме: ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 № 826/4474/14, якою було залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2014 № 826/4474/14, позов ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" було задоволено (т. 1, арк. 55-58).

Отже, вищенаведеними судовими рішеннями було встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № було протиправним та підлягає скасуванню, а тому у ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" відсутній борг, згідно податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № , яке було підставою для винесення спірної податкової вимоги від 11.03.2014 № 2011-25.

Відтак, судом було встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було винесено податкову вимогу від 11.03.2014 № 2011-25 без врахування положень п. 56.18 ст. 56 ПК України, згідно яких при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, податковий орган при винесенні податкової вимоги повинен бути обізнаним в повній мірі про узгодженість боргу платника податків, оскільки це єдина умова, яка дає контролюючому органу право на винесення податкової вимоги.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно на підставі припущень виніс податкову вимогу від 11.03.2014 № 2011-25 та зазначив, що борг ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" є узгодженим, в той час як товариство в судовому порядку оскаржило податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № , яке було скасоване судом.

Отже, на момент винесення податкової вимоги від 11.03.2014 № 2011-25 податковий борг позивача в розмірі 196416,30 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № був неузгодженим в силу п. 56.18 ст. 56 ПК України, оскільки, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв'язку з чим, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було позбавлене права формувати податкову вимогу від 11.03.2014 № 2011-25, так як податковий борг ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" в розмірі 196416,30 грн. був неузгодженим до дня набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі № 826/4474/14.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11.03.2014 № 2011-25.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 11.03.2014 № 2011-25.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" () понесені судові витрати в розмірі 392,83 грн. (триста дев'яносто дві грн. 83 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13 березня 2015 року.