Справа № 826/1281/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2015 року № 826/1281/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського центру зайнятості
до ОСОБА_1
про стягнення незаконно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів у розмірі 1667,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач 18.07.2014 року подав до Голосіївського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості заяву про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій зазначив, що на даний час не має постійного або тимчасового заробітку. Відповідачу було надано статус безробітного з 18.07.2014 року та призначена допомога по безробіттю з 25.07.2014 року. На запит Голосіївського РЦЗ від 04.09.2014 року, Солом'янським РЦЗ було здійснено перевірку на ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" та встановлено, що відповідач згідно договору-доручення №04/07-К22 за час перебування на обліку як безробітний отримав допомогу у розмірі 1667,82 грн., яка підлягає поверненню.

У судовому засіданні 18 лютого 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості незаконно отримані кошти в розмірі 1667,82 грн.

У свою чергу відповідач у судовому засіданні 18 лютого 2015 року проти задоволення позовних вимог позивача заперечив повністю та просив суд відмовити у позові з підстав, наведених у письмовому запереченні на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за згодою сторін суд на місці ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження та керуючись положенням ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в письмовому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1 зареєструвався в Голосіївському районному центрі зайнятості (далі РЦЗ) як такий, що шукає роботу 18.07.2014 року.

З даного приводу відповідач подав заяву до РЦЗ з проханням надати статус безробітного від 18.07.2014 року, в якій особисто повідомив службу зайнятості про те, що він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі: не забезпечує себе роботою самостійно; пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує; не є суб'єктом підприємницької діяльності; не отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку; допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку яка потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який потребує постійного стороннього догляду; не є членом селянського господарства; не є фермером або членом фермерського господарства; не навчається на денній (очній) формі навчання, де власноручно поставив свій підпис.

Зважаючи на таке, на підставі Наказу Голосіївського РЦЗ № НТ140725 від 25.07.2014 року, згідно зі ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", відповідачу був наданий статус безробітного з 18.07.2014 року.

Так, на підставі зазначеного Наказу Голосіївського РЦЗ № НТ140725 від 25.07.2014 року , Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20 листопада 2000 року № 307, відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 25.07.2014 року.

В подальшому, Голосіївським РЦЗ було прийнято Наказ № НТ140917 від 17.09.2014 року про зняття відповідача з обліку, відповідно до абзацу 17 2, 3 пп. 1 п. 37 "Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних", у зв'язку з поданням заяви про припинення реєстрації.

Так, згідно отриманої з ДПА України інформації, відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" згідно договору-доручення №04/07-К22.

На запит Голосіївського РЦЗ від 04.09.2014 року № 20-7219, Солом'янським РЦЗ було здійснено перевірку на ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" про що складено Акт від 02.10.2014 року № 1044, яким було встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" з 03.03.2014 року по 03.07.2014 року та з 04.07.2014 року надавав послуги згідно договору-доручення №04/07-К22 і отримував дохід.

Таким чином, як вважає позивач, та з приводу чого було подано даний адміністративний позов, на момент перебування на обліку в РЦЗ, відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки останній надав недостовірну інформацію та отримував дохід від трудової діяльності.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів у розмірі 1667,82 грн.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про зайнятість населення", у редакції 2012 року, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", у редакції 2012 року, в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Приписи частини першої статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", який набрав чинності 01.01.2013, визначають, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок перевірки органами зайнятості правомірності призначення позивачеві допомоги по безробіттю, було встановлено наявність чинного договору доручення №04/07-К22 від 04.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал".

За умовами даного договору Довіритель (ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал") доручає, а повірений (ОСОБА_1) зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок Довірителя вчиняти дії передбачені умовами даного договору.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 04.10.2014 року.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що на час реєстрації ОСОБА_1 в центрі зайнятості договір доручення від 04.07.2014 року №04/07-К22 був чинний.

Позивачем на вимогу суду не надано доказів щодо припинення цього договору у встановленому порядку.

У матеріалах справи міститься заява позивача, яка надавалась Голосіївському центру зайнятості при постановці на облік, відповідно до якої відповідач стверджує, що будь-якою трудовою діяльністю не займається, має право на статус безробітного.

Окрім зазначеного, суд не бере до уваги посилань відповідача, щодо неодноразового повідомлення співробітників центру зайнятості про можливість нарахування додаткової винагороди за червень 2014 року ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал", оскільки з акту про вчинення дій відповідно до Договору доручення №04/07-К22 вбачається, що дії, згідно договору, були вчинені в період з 01.09.2014 року до 30.09.2014 року.

Згідно з частиною другою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, ОСОБА_1 у період дії цивільно-правового договору (договору доручення), укладеного між ним та ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал", тобто здійснення іншої діяльності за винагороду, пов'язаної з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, не мав права на перебування в статусі безробітного, а, відповідно, і на отримання допомоги по безробіттю, а отже, допомога по безробіттю, отримана ним з 25.07.2014 року по16.09.2014 року, в сумі 1667,82 грн. - є незаконно отриманою сумою.

На виконання вищенаведених вимог законодавства, Голосіївським районним центром зайнятості було направлено лист від 10.10.2014 року №20-7772 про необхідність відшкодування незаконно отриманих коштів у розмірі 1667,82 грн., отриманих 17.10.2014 року.

Лист від 10.10.2014 року №20-7772 відповідачем отримано та не оскаржено, кошти в розмірі 1667,82 грн. до Голосіївського районного центру зайнятості добровільно не повернуто.

Таким чином, позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів у розмірі 1667,82 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості незаконно отримані кошти у розмірі 1667,82 грн. (тисяча шістсот шістдесят сім гривень 82 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур