Справа № 810/1038/14
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2015 р. м. Київ К/800/45185/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
при секретарі: Слободян О.М.,
за участю: представника відповідача Падун Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» до Київської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -
в с т а н о в и л а:
Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» звернулось до суду з позовом до Київської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 15 серпня 2013 року №125130000/2013/565133 та від 16 серпня 2013 року №125130000/2013/565181.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що 01 лютого 2013 року між позивачем та компанією «Zeppelin International AG» (Швейцарія) укладений договір купівлі-продажу обладнання № ZIAG-ZUK-2013, відповідно до умов якого продавець зобов'язується продавати та поставляти, а покупець приймати та оплачувати екскаватори, бульдозери, грейдери та іншу техніку й частини до неї згідно з кількістю та цінами, зазначеними в інвойсах, які є додатком до цього договору, поставка обладнання здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах СІР Київ або EXW (Інкотермс-2010) в строки та обсягах, узгоджених сторонами, ціни на обладнання визначаються за кожною окремою позицією в транспортному інвойсі на кожну одиницю.

За даним договором позивачем придбано та пред'явлено до митного оформлення товар: дорожню техніку «Caterpillar» (колісний екскаватор-навантажувач, модель 428F, в комплекті з двома ковшами, с.н. CAT0428FТLBH02045, 2013 року виробництва, країна виробництва Великобританія, та колісний екскаватор-навантажувач, модель 428F, в комплекті з двома ковшами, с.н. CAT0428FСLBH01693,

2013 року виробництва, країна виробництва Великобританія, за митними деклараціями №125130000/2013/565074 від 15 серпня 2013 року, та №125130000/2013/565156

від 16 серпня 2013 року разом із зовнішньоекономічним договором, інвойсами, пакувальним листом; товар поставлено на умовах СІР м. Київ, у зв'язку з чим додаткові транспортні витрати відсутні.

Найменування товару та його ціна визначені відповідно до інвойсів №№ 204765/5, 204458/104

від 15 серпня 2013 року до договору № ZIAG-ZUK-2013.

Митна вартість зазначеного товару визначена позивачем за першим методом (ціною договору) та становить: відповідно до інвойсу №204765/5 від 15 серпня 2013 року - 69789,66 доларів США та №204458/104 від 15 серпня 2013 - 69554,61 Доларів США.

Після опрацювання наданих позивачем митних декларацій та доданих до них документів, а також цінової інформації ЄАЇС Міндоходів на товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення, посадовою особою Київської митниці Міндоходів вчинено запис про необхідність надання додаткових документів, а саме: прайс-листа виробника; копію митної декларації країни відправлення, рахунків на користь третіх осіб, договору з третіми особами, оплати за попередні поставки, виписок з бухгалтерських та банківських документів, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних на території України, довідкової інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними оцінюваними товарами, висновку експертної організації.

У зв'язку з ненаданням позивачем витребовуваних додаткових документів Київською митницею Міндоходів складено картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15 серпня 2013 року №125130000/2013/00748 та від 16 серпня 2013 року №125130000/2013/00752, а також прийнято рішення про визначення митної вартості товару від 15 серпня 2013 року №125130000/2013/565133 та

від 16 серпня 2013 року №125130000/2013/565181 за третім методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, враховуючи рішення про коригування митної вартості товарів

від 25 квітня 2013 року №125000004/2013/110499/1.

За клопотанням позивача товари випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» звернулось до відповідача із заявами про застосування митної вартості, заявленої декларантом,

від 08 жовтня 2013 року, до яких були додані витребувані відповідачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, а саме: облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 05 жовтня 2012 року №100/2012/0000965, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №ZIAG-ZUK-2013 від 01 лютого 2013 року, ВМД ІМ-40

№125130000/2013/565181 від 16 серпня 2013 року, ВМД ІМ-74 №125130000/2013/230691

від 25 червня 2013 року, міжнародна автомобільна накладна СМR б/н від 21 червня 2013 року, рішення №125000004/2013/110985/2 від 15 серпня 2013 року, інвойс № 204458/104 від 15 серпня 2013 року, звіт про оцінку товару №199 від 29 серпня 2013 року, експортна ВМД МRN 13GВ02Х7, декларація митної вартості до ВМД №125130000/2013/565156 від 16 серпня 2013 року, лист від продавця про відсутність у виробника техніки прайс-листів від 15 травня 2013року, договір купівлі-продажу обладнання №CL0690 від 16 серпня 2013 року, видаткова накладна №КVRN0008184

від 21 серпня 2013 року, акт приймання-передачі обладнання б/н від 21 серпня 2013 року, картка відмови №125130000/2013/00752 від 16 серпня 2013 року, банківська довідка №МО/130924/2

від 24 вересня 2013 року, облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності №100/2012/0000965 від 05 жовтня 2012 року, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу

№ZIAG-ZUK-2013 від 01 лютого 2013 року, ВМД ІМ-40 №125130000/2013/565133

від 15 серпня 2013 року; ВМД ІМ-74 №125130000/2013/230642 від 11 червня 2013 року, міжнародна автомобільна накладна СМR б/н від 21 червня 2013 року, рішення №125000004/2013/110989/2

від 16 серпня 2013 року, інвойс №204765/5 від 15 серпня 2013 року, експортна ВМД МRN 13GВ05Х10, декларація митної вартості до ВМД №125130000/2013/565074

від 15 серпня 2013 року, лист від продавця про відсутність у виробника техніки прайс-листів

від 15 травня 2013року, договір купівлі-продажу обладнання №CС0695 від 22 серпня 2013 року, видаткова накладна №КVRN від 04 вересня 2013 року, акт приймання-передачі обладнання б/н

від 04 вересня 2013 року, картка відмови №125130000/2013/00748 від 15 серпня 2013 року, банківська довідка №130924/2 від 24 вересня 2013 року.

Решту витребовуваних документів (рахунків на користь третіх осіб, договору з третіми особами та прайс-листа виробника) позивачем не надано у зв'язку з їх фактичною відсутністю.

Листом від 14 жовтня 2013 року відповідач відмовив у застосуванні митної вартості, заявленої декларантом у зв'язку з відмовою надання документів в повному обсязі, а також аналізом рівня митої вартості товарів в максимально наближений період на момент митного оформлення, та враховуючи наявну взаємозалежність продавця і покупця.

Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товарів від 15 серпня 2013 року №125130000/2013/565133 та від 16 серпня 2013 року №125130000/2013/565181, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваних рішень про визначення митної вартості товарів відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, оскільки позивачем не надано додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Разом з тим, як встановлено у справі, позивачем при здійсненні митного оформлення ввезеного товару були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

При цьому, витребовуючи додаткові документи на підтвердження заявленої позивачем митної вартості, митним органом не зазначено, які саме розбіжності, ознаки підробки містять надані документи, або яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять, та не надано письмових обґрунтувань стосовно того, що позивач як покупець та компанія «Zeppelin International AG» (Швейцарія) як продавець є пов'язаними особами, та як такі взаємовідносини вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача при винесенні оскаржуваних рішень.

А суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про правомірність дій відповідача, а відтак - безпідставно скасував рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова апеляційного суду - скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року - скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна TOB» до Київської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: