Справа № 752/21089/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, щорічної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

09.12.2014 позивач звернувся у суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в якому просив визнати протиправними дії відповідачів та зобов'язати першого відповідача здійснити перерахунок і виплату основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22.11.2012 по 09.12.2014, другого відповідача - провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2013 - 2014 роки відповідно до ст. 48 цього Закону, а третього відповідача - провести виплату вказаної допомоги на оздоровлення, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що основна і додаткова пенсії, а також щорічна допомога на оздоровлення виплачувались позивачу відповідно до чинного законодавства. Разом з цим, розглядаючи справу, місцевий суд не звернув уваги на дотримання позивачем строків звернення до суду.

Як убачається із матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Із матеріалів справи вбачається, що вказані пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, і щорічна допомога на оздоровлення нараховувалась та виплачувалась позивачу у меншому розмірі, аніж встановлено приведеними нормами - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 та «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року №562.

Колегія суддів зауважує, що вищевказані пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, є регулярними щомісячними виплатами, а допомога на оздоровлення - щорічною.

Із адміністративного позову, поданого до адміністративного суду 09.12.2014, слідує, що позивач просить здійснити йому перерахунок і виплату вищевказаних пенсій за період з 22.11.2012 по 09.12.2014, а допомоги на оздоровлення - за 2013 та 2014 роки.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідачів мав дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановлено законом розмірі та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Як убачається із матеріалів справи, допомога на оздоровлення за 2013 рік була виплачена позивачу 19.08.2013, а за 2014 рік - 16.05.2014, а пенсійні виплати проводились щомісячно. Зазначені обставини позивачем не заперечуються.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду в частині вимог щодо оскарження дій Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації і Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з приводу нарахування й виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 та 2014 роки, а також в частині оскарження дій Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо перерахунку й виплати основної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період до 08.06.2014 включно.

Положеннями частини 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Обговорюючи решту вимог позивача, які стосуються перерахунку та виплати основної та додаткової пенсій за період з 09.06.2014, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що територіальний орган Пенсійного фонду України правомірно здійснював позивачу відповідне нарахування та виплату, керуючись підзаконними нормативно-правовими актами уряду у 2014 році. При цьому, місцевий суд звернув увагу на рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, на основі якого дійшов висновку, що Кабінету Міністрів України делеговано право визначати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 здійснено тлумачення положень частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, відповідно до якого приведені норми слід розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Судом першої інстанції не враховано, що, на відміну від 2012 та 2013 бюджетних років, у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено застосування ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Оскільки норми Законів України про Державний бюджет України на 2012 та 2013 роки обмежені в часі лише відповідним роком, у 2014 році на час частини спірних правовідносин застосуванню підлягали положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Лише 31 липня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, яким передбачено, що норми і положення, зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Дані зміни набрали чинності 03 серпня 2014 року.

Відтак, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва в частині проведення виплат основної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 09.06.2014 по 02.08.2014. Тому, вимоги позивача про зобов'язання цього управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок і виплату основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 названого Закону за вказаний період підлягають задоволенню.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, судова колегія доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим Законом, для розрахунку позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір мінімальної заробітної плати щорічно визначається у законі України про державний бюджет на відповідний рік.

У той же час, вимоги позивача, заявлені за період після 03.08.2014 не підлягають задоволенню, з огляду на набрання чинності Законом України №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 2, 155, 160, 183-2, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва за період до 08 червня 2014 року включно залишити без розгляду.

У решті адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 за період з 09 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року основної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 09 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М