Справа № 804/16274/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р. справа № 804/16274/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду в м. Марганці Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці про зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

03 жовтня 2014 року Управління Пенсійного фонду в м. Марганці Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці з вимогами про зобов'язання відповідача прийняти до заліку суму пенсії в розмірі 150 грн., виплачену громадянину ОСОБА_1, каліцтво якого сталося на території колишнього СРСР та країн СНД (а.с. 2-4).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці безпідставно відмовляється включити до акту щомісячної звірки за серпень 2014 року витрати на виплату і доставку пенсії особі, якій заподіяно каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві на території країн СНД, а саме, суму виплаченої за вказаний період громадянину ОСОБА_1 пенсії в розмірі 150 грн. Враховуючи, що зазначена особа є громадянином України та одержує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», витрати Пенсійного фонду України з виплати їй пенсії по інвалідності повинні відшкодовуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в порядку, передбаченому Законом України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», та Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою Пенсійного Фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4 (а.с.2-5).

Ухвалою суду від 07.10.2014 р. за даним адміністративним позовом відкрито провадження у справі, та призначено її до судового розгляду (а.с. 1).

18.11.2014 на адресу суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи за відсутністю його представника (а.с. 40).

Представник відповідача, належним чином повідомлений судом про дату та час судового розгляду даної справи, в судове засідання 20.11.2014 р. не з'явився, але надав письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких зазначив, що ОСОБА_1 на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в м. Марганці не перебуває, ніяких страхових виплат не отримує. Вважає, що спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат. Зазначає, що передачі документів від підприємства до Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Марганці, що підтверджують право ОСОБА_1 на страхову виплату, не відбулося, оскільки останній отримав трудове каліцтво на території іншої держави. Також, відповідач вказує, що діючим Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління ПФУ, правління ФССНВВ України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, визначено, що відшкодування витрат може мати місце лише на централізованому рівні (а.с. 25-27).

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, за відсутності потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець за серпень 2014 р. понесло витрати по виплаті пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі 34 409,70 грн., що підтверджується наданим актом щомісячної звірки за серпень 2014 р. (а.с. 15).

Згідно таблиці розбіжностей до акту щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілим, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по м. Марганець Дніпропетровської області за серпень 2014 року, різниця між сумами, виставленими УПФ в м. Марганець, та сумами, прийнятими Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Марганці, склала 701,75 грн. (а.с. 16).

Зокрема, у відповідності до списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за серпень 2014 року, громадянину ОСОБА_1 виплачено пенсію по інвалідності на суму 150 грн. (а.с.17).

Зазначена сума пенсійних виплат громадянину ОСОБА_1 не була прийнята відповідачем до заліку з посиланням на відсутність у останнього права на відшкодування за законодавством України, оскільки вказана особа отримала трудове каліцтво на підприємстві, розташованому на території іншої держави - Російської Федерації, де складався акт форми Н-1, та призначалися відповідні виплати. Крім того, зазначена особа не перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Марганці, не отримує страхову виплату, а її особова справа відповідачу не передана. Відповідно, неотримання вказаною особою відшкодування страхової виплати від ФСС є підставою для неотримання Пенсійним фондом України відшкодування вказаних виплат.

Матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області, де отримує пенсію по інвалідності, призначену внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві.

Згідно акту про нещасний випадок на виробництві від 08.01.2002 р., ОСОБА_1 отримав каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві на території Російської Федерації (країни СНД) (а.с. 5-12). На даний час, зазначена особа постійно проживає в Україні, і є її громадянином. Відповідно до довідки серії МСЕК серії ДНА-01 № 319732, ОСОБА_1 має першу групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво (а.с. 14).

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, та при цьому виходить з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням, згідно з пунктом 1 статті 25 цих Основ, надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, відповідно до пункту 4 цієї статті, надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тобто тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з п. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV) визначено, що у разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється і на таку категорію осіб, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій по яким виник спір.

Так, за змістом частини другої статті 2 Закону № 1105-XIV, особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України від 5.11.1991 р. № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV, відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди визначено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР або країн СНД, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, доводи відповідача про те, що витрати на виплату пенсії по інвалідності громадянину ОСОБА_1 не повинні ним відшкодовуватися, є безпідставними.

Разом з тим, згідно з абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, та визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на місцях. Відповідно до пункту 6 Порядку головні управління Пенсійного фонду України та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України.

Згідно з п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Проаналізувавши положення зазначених вище нормативних актів, суд приходить до висновку про те, що Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, не врегульовує досліджених судом спірних відносин, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховано на відсутність спору. У зв'язку з наведеним, спосіб захисту (відновлення) порушеного права, обраний позивачем, суд вважає таким, що не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

Спір про відшкодування Пенсійному фонду України понесених витрат може вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення позову про стягнення коштів, а не шляхом пред'явлення вимог про зобов'язання прийняти до заліку відшкодування зазначених витрат.

На підставі викладених вище обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 128, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду в м. Марганці Дніпропетровської області - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна