Справа № 804/19611/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представників позивача представника відповідача Журавель К.С., Кукуруза К.В. Василенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Украгрокомплекс" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Приватне підприємство «Агентство маркетингових досліджень» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В обґрунтування позову позивач зазначив, що правильність формування позивачем податкового кредиту підтверджується належним чином оформленою податковою накладною; податковим органом безпідставно зроблені в акті перевірки висновки про відсутність факту надання маркетингових послуг, оскільки факт вчинення господарських операцій із ПП «Агентство маркетингових досліджень» підтверджується відповідними первинними документами, які заповнені у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, на думку позивача помилковим також є висновок податкового органу щодо невідповідності виконаних контрагентом робіт виду його діяльності за КВЕД.
Відповідач позов не визнав направив на адресу суду письмові заперечення, згідно яких зазначив що оскільки має місце брак складених первинних документів, які підтверджують факт отримання наданих контрагентом позивача послуг, господарські операції вчинені без наявності ділової мети, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення є правомірним. Крім того, на думку представника податкового органу ПП «Агентство маркетингових досліджень» за перевіряємий період перевищило суму податкового кредиту, а тому не виконує свої функції як платник податку.
У судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на те, що під час проведення перевірки не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Агентство маркетингових досліджень»,
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки посадових осіб податкової служби під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Згідно зі ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом:
ведення обліку платників податків, в порядку, визначеному в главі 6 ПК України;
інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в порядку, визначеному в главі 7 ПК України;
перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу (згідно глави 8 ПК України), а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1. ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок платників податків.
Згідно п.п. 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до наказу ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська від 28.10.2014 року 979 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НВП «Украгрокомплекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів по взаємовідносинам з ПП «Агентство маркетингових досліджень» за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 31.10.2014 року № 2999/04-61-22-4/24990415.
Правомірність та правильність проведення перевірки позивачем не оскаржується. Позивач не згоден із висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятим за результатами перевірки податковим повідомленням-рішенням.
Згідно висновків акту перевірки від 31.10.2014 року № 2999/04-61-22-4/24990415 встановлено порушення ТОВ НВП «Украгрокомплекс» вимог п.п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 111 113 грн. за квітень 2014 року.
Позивач не погодився із висновками, зазначеними в акті перевірки, 06.11.2014 року надав податковому органу заперечення на акт перевірки від 31.10.2014 року № 2999/04-61-22-4/24990415.
Перевіркою встановлено, що основним видом діяльності ТОВ НВП «Украгрокомплекс» є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Згідно штатного розкладу позивача на підприємстві працює 46 осіб.
Перевіркою встановлено, що у періоді, який перевірявся, ТОВ НВП «Украгрокомплекс» мало господарські відносини з ПП «Агентство маркетингових досліджень».
Згідно договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2014 року №У0212, укладеного між позивачем та ПП «Агентство маркетингових досліджень», відповідно до якого Виконавець (ПП «Агентство маркетингових досліджень») зобов'язується надати Замовнику - ТОВ НВП «Украгрокомплекс» послуги, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх на умовах і в порядку, передбачених договором. Найменування, період виконання, вартість послуг зазначені у додатках до Договору та у акті виконаних робіт.
На підтвердження наданих послуг складено акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.2014 року №005173. Згідно акту: проведено фокус-групи, визначено відносну динаміку продажу продукції у торгівельній мережі, визначено об'єм продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні.
Для здійснення діяльності ПП «Агентство маркетингових досліджень» має у штаті 10 маркетологів, що підтверджується листом від 04.12.2014 року №04/12.
Загальна вартість наданих послуг склала 666,680 грн., у тому числі ПДВ 111 113,33 грн.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проведені у безготівковій формі, що підтверджено наданими до перевірки банківськими виписками, заборгованість між підприємствами відсутня.
ПП «Агентство маркетингових досліджень» видано податкову накладну від 30.04.2014 року №632.
Сума ПДВ у розмірі 111 113,33 грн. включена ТОВ НВП «Украгрокомплекс» до податкового кредиту за квітень 2014 року.
З метою встановлення факту здійснення господарських операцій, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, судом досліджено надані документи первинного обліку, які на думку позивача підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з ПП «Агентство маркетингових досліджень».
Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. за № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозоли адміністрації на їх проведення.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Абзац 2 п.198.6 ст.198 ПК України визначає, що у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Порядок надання платниками податків документів врегульовано статтею 85 ПК України.
Згідно п.85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.
Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Проте, під час проведення перевірки, позивачем не доведено факт надання маркетингових послуг, оскільки первинні документи - копі звітів про проведене фокус-групове дослідження, про визначення відносної динаміки продаж продукції ТМ «Добробут» в торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет», про визначення об'ємів продажів продукції ТМ «Добробут» в торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет» під час перевірки податковому органу не надано.
При цьому суд звертає увагу на п.44.6. ст.44 ПК України, згідно якого, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Так до заперечень на акт перевірки підприємством позивача були надані копії звіту від 15.04.2014р.про проведення фокус-груп на 21 аркуші, звіту визначення відносної динаміки продажу за квітень 2014р. на 7 аркушах, звіту визначення об'єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі за квітень 2014р. на 3 аркушах.
Судом також досліджений Акт № 005173від 30.04.2014р. здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) згідно якого загальна вартість наданих послуг без ПДВ складає 555 566, 67 грн.
При наданні оцінки вказаним документам суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Так згідно із п.14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
З врахуванням вимог належності та допустимості доказів передбачених ст.ст.70 КАС України та вимог до первинних документів передбачених ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, суд зазначає, що умовою достовірності доказів щодо придбання послуг у сфері рекламних послуг, вартість яких врахована позивачем у податковому обліку з метою зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість, підтвердження зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю позивача є конкретизація змісту, обсягу, результату цих послуг.
Проте, надані копії звіту від 15.04.2014р.про проведення фокус-груп на 21 аркуші, звіту визначення відносної динаміки продажу за квітень 2014р. на 7 аркушах, звіту визначення об'єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі за квітень 2014р. на 3 аркушах, та Акт № 005173від 30.04.2014р. здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) згідно якого загальна вартість наданих послуг без ПДВ складає 555 566, 67 грн., суд оцінює критично, оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження економічної обґрунтованості та спрямованості на збільшення доходу вищевказаних витрат, та наявності ділової мети у зв'язку з вказаними витратами в розумінні п.14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України.
Разом з тим, твердження представника відповідача про перевищення ПП «Агентство маркетингових досліджень» сум податкового кредиту, у зв'язку із чим контрагент позивача не виконує функції як платник податку, судом не беруться до уваги, оскільки межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальних характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що були вчинені іншими особами, згідно з законом неможливе.
Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків і відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Твердження податкового органу, які зазначені в акті перевірки, про відсутність зв'язку між основним видом діяльності контрагента позивача і наданими ним маркетинговими послугами судом також не беруться до уваги, оскільки дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки (вид діяльності 73.20 за КВЕД) є одним із видів діяльності ПП «Агентство маркетингових досліджень», що підтверджується відповідною довідкою з ЄДРПОУ, а тому надання таких послуг контрагентом позивача є правомірним. Крім того, чинне законодавство не ставить в залежність зміст здійснення господарської операції лише з основним видом діяльності підприємства.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням не підтвердження первинними документами факту здійснення господарської операції, у зв'язку із встановленням відсутності розумних економічних або інших причин (ділової мети) при здійсненні господарської операції щодо надання маркетингових послуг, відповідачем правомірно встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ПП «Агентство маркетингових досліджень» у квітні 2014 року, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 111 113 грн.
Керуючись ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Украгрокомплекс» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Приватне підприємство «Агентство маркетингових досліджень», про скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова