Справа № 709/125/2012/ 2-а/305/16/14
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 6661/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, щодо перерахунку та виплати пенсії, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 18.01.2012 року звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області та просить: визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату належної позивачу пенсії починаючи з 1992 року по даний час, тобто на час звернення з позовом до суду, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за період з 01.11.1997 року по 01.01.2004 року, яка виплачена з неправильним врахуванням стажу роботи позивача , зобов'язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи позивача період роботи з 01.05.1943 року по 15.10.1944 року в подвійному розмірі з часу звернення позивача до відповідача, провести вказані перерахунки та виплату пенсії з врахуванням Закону України "Про статус гірських населених пунктів України".

Рахівським районним судом Закарпатської області 25 червня 2014 року прийнято ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Оскаржувану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07. 2002 року, щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, що в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти те, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за встановленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Тому якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спорів і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень, за результатами розгляду його звернення

З матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово звертався до УПФ в Рахівському районі про проведення перерахунку та виплати пенсії, при чому, починаючи з 17.06. 2008 року. Листом УПФ в Рахівському районі від 10.07.2008 року, Пенсійним фондом надано відповідь на звернення позивача від 17.06. 2008 року.

Суд констатує той факт, що з 10.07. 2008 року, слід починати перебіг строку позовної давності звернення до адміністративного суду, оскільки саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, а останній звернувся з позовом до суду з метою захисту своїх порушених прав 18.01. 2012 року. Отже, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Поряд з цим, станом на 25.06.2014 рік, до видалення суду в нарадчу кімнату, ні позивач ані його представник, обгрунтованих клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом суду не заявляли.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд, за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється відповідна ухвала. Зі змісту ст. 100 КАС України випливає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії відкриття провадження у справі так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду.

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, а тому просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд проведено в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню виходячи з таких міркувань.

Згідно ст. 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси. Приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач який подав позовну заяву пропустив шестимісячний строк звернення до суду, який передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Так судом першої інстанції не враховано, що позивач просив визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача та провести перерахунок пенсії не тільки з 1992 року, а й по даний час, тобто по час подання адміністративного позову до суду першої інстанції, відтак оскільки позов зареєстрований 18.01.2012 року, то вимоги позивача підлягали вирішенню з врахуванням строку звернення до суду, тобто в межах шестимісячного строку до дати подання позовної заяви. Крім того, вимога про зарахування до загального стажу роботи певного періоду може вирішуватись і повинна вирішуватись , оскільки таке питання впливає на розмір пенсії, яка виплачується позивачу щомісячно.

Суд першої інстанції, зробив передчасний, не обґрунтований висновок, щодо залишення без розгляду всіх позовних вимог, хоча частина яких підлягає розгляду судом по суті, оскільки строк звернення до суду по них не пропущено.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду не відповідає вимогам процесуального права та встановленим обставинам, а тому в нього були відсутні правові підстави для застосування наслідків, передбачених ст. 100 КАС України, відтак наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

При продовжені розгляду справи суд першої інстанції повинен вирішити питання, щодо наявності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, та з урахуванням цього вирішити , які позовні вимоги підлягають вирішенню по суті, і по яких строк звернення до суду дійсно пропущено без поважних причин. Тобто колегія суддів з врахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 року, зазначає, що оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду 18.01.2012 року, то слід було б залишити без розгляду позовні вимоги по 18.07.2011 року і розглядати справу по суті.

Керуючись ст.ст. 160 , 195, 197, п. 3 ч.1 ст. 199, п.4 ч.1 ст. 202, п. 6 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206,254 , КАС України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року по справі № 709/125/2012 - скасувати, направивши справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В.Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.М. Качмар