Справа № 327/4/15-а
Суддя: Кущ Т. М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/4/15-а
Провадження № 2-а/327/1/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2015 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

свідка ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньої патрульної служби взводу ДПС відділу ДАІ з обслуговування м. Запоріжжя управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі - інспектор ДПС) Ігнатова Олександра Івановича про визнання незаконним рішення суб'єкта владних повноважень, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

06 січня 2015 року до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Ігнатова О.І., який 18 грудня 2014 року виніс постанову серії ПС2 №278091 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. У постанові відповідач вказав, що 18 грудня 2014 року о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1 на перехресті пр. Леніна та вул. Південноукраїнська в м.Запоріжжі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч, не надавши переваги в русі пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим допустив порушення п.16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР). Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., позивач просить скасувати її як незаконну, закривши провадження по справі про адміністративне правопорушення. Позивач послався на те, що ним під час руху в місті не були порушені Правила дорожнього руху, оскільки при виконані вказаного маневру пішоходів на проїзній частині взагалі не було. Крім того позивач послався на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази вчинення ним зазначеного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги по тих самих підставах, які ним були викладені в адміністративному позові, надав судові відповідні пояснення.

Позицію позивача ОСОБА_1 підтримав його представник ОСОБА_2, надавши судові відповідні пояснення.

Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки судові не повідомив, письмової заяви про визнання адміністративного позову ОСОБА_1 або письмових заперечень проти адміністративного позову не надав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідача, що не суперечить вимогам ч.4 ст.128 і ч.1 ст.1712 КАС України.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2014 року о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті пр. Леніна та вул. Південноукраїнська в м.Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, не надав перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку повертав останній, чим, на думку відповідача, допустив порушення п.16.2 ПДР. Дане порушення зафіксовано відповідачем шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №804201 від 18 грудня 2014 року.

Цього ж дня відповідачем була винесена постанова серії ПС2 №278091 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до якої водія ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Право позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідача - інспектора ДПС Ігнатова О.І., який згідно змісту п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття рішення за наслідками його розгляду, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП та визначено ст.ст.4,6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з'ясування правомірності винесення відповідачем рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до стст.222,255 КУпАП органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, а саме правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, в тому числі, передбачені частиною 2 статті 122 цього Кодексу. Від імені органів внутрішніх справ (міліції) протоколи про такі правопорушення, а також розглядати такі справи і накладати адміністративні стягнення мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про те, що інспектором ДПС Ігнатовим О.І. рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення прийнято з використанням повноваження з тою метою, з якою це повноваження надане зазначеному суб'єкту владних повноважень.

Приймаючи рішення у справі, судом враховано наступне.

Згідно статті 283 КУпАП орган (посадова особа), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У пункті 16.2. розділу 8 ПДР «Проїзд перехресть» встановлено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

За порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що інспектор ДПС Ігнатов О.І. склав протокол про адміністративне правопорушення відносно водія - позивача ОСОБА_1, який надав останньому для ознайомлення та підписання. Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт порушення ПДР, а саме, проїзду перехрестя, під час якого не надав переваги в русі пішоходам. Зокрема, в розділі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 обмежився лише записом «Ознайомлен» без будь-яких застережень, заяв або клопотань.

Під час розгляду справи в суді позивач ОСОБА_1 заперечував факт порушення ПДР. При цьому вказав, що свої заперечення він в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повідомив інспектору ДПС Ігнатову О.І.. Останній, не зважаючи на прохання позивача та свідків, відмовився від внесення такої інформації в протокол про адміністративне правопорушення та зазначення в ньому анкетних даних свідків.

Разом з тим, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що він разом з іншим пасажиром ОСОБА_6 розмову ОСОБА_1 та інспектора ДПС Ігнатова О.І. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення не чули, оскільки вказані особи перебували в службовому автомобілі інспектора ДПС, двері та вікна якого були зачинені. З будь-якими пропозиціями та клопотаннями стосовно внесення їх даних як свідків до протоколу про адміністративне правопорушення та надання ними пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення до інспектора ДПС Ігнатова О.І. вони не звертались. Крім того, ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 також не звертався до нього особисто та до ОСОБА_6 з приводу надання будь-яких пояснень інспектору ДПС Ігнатову О.І. щодо обставин вчиненого правопорушення.

В судовому засіданні позивач не навів доводів та не надав доказів на їх підтвердження щодо обмеження відповідачем - інспектором ДПС Ігнатовим О.І. його права надати письмові пояснення по суті правопорушення, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що ним не були порушені ПДР, оскільки він в судовому засіданні надав неправдиві показання стосовно обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У своїх показаннях свідок ОСОБА_3 висловив думку про те, що водій ОСОБА_1 не порушував ПДР, оскільки при здійсненні маневру будь-яких пішоходів на проїзній частині він особисто та інший пасажир ОСОБА_6 не бачили. Про зазначену обставину ОСОБА_3 стверджував як особа, котра перебувала в салоні автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 у момент його зупинки інспектором ДПС, оскільки під час руху за звичкою слідкував за дорожньою обстановкою.

Проте, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_3 в цій частині, оскільки він є керівником позивача та може мати зацікавленість у підтвердженні певних фактів на його користь. Також судом враховано, що ОСОБА_3 не в повній мірі міг стежити за дорожньою обстановкою, оскільки перебував в автомобілі в якості пасажира. Він не був зобов'язаний виконувати функції водія, що дозволяло йому відволікатися від спостереження за дорожньою обстановкою. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не зазначений як свідок адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що протокол взагалі не містить відомостей про свідків, в тому числі про ОСОБА_6, про якого зазначав ОСОБА_1 за змістом адміністративного позову.

Таким чином, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що пішоходів на проїзній частині не було, є формальними, оскільки вони нічим не обґрунтовані.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення факт порушення вимог п.16.2 ПДР водієм ОСОБА_1 не оспорювався, а тому, на переконання суду, не встановлення інспектором ДПС Ігнатовим О.І. осіб пішоходів - учасників події, само по собі не виключає факту порушення ПДР. Суд дійшов висновку про те, що інспектор ДПС Ігнатов О.І. діяв відповідно до вимог, передбачених законом.

Перевіряючи доводи позивача щодо обставин, викладених в адміністративному позові, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Так, твердження позивача про те, що він не знав, як саме треба поводитись під час складання протоколу та його розгляду, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про те, що ОСОБА_1 під розпис інспектором ДПС Ігнатовим О.І. були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також повідомлено про час і місце розгляду цього протоколу. Будь-яких заяв або клопотань у зв'язку із роз'ясненням прав та обов'язків ОСОБА_1 зроблено не було. Посилання позивача на те, що він вину у вчиненні правопорушення не визнавав, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 отримав копію постанови в справі про адміністративне правопорушення, про що зробив відповідний підпис.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів з метою доведення тих обставин, які були викладені у позові на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до стст.288,289 КУпАП постанову органу (посадової особи) по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

ОСОБА_7 за захистом порушених прав звернувся до адміністративного суду 27 грудня 2014 року шляхом направлення адміністративного позову рекомендованим листом, який надійшов до канцелярії суду 06 січня 2015 року, тобто до закінчення визначеного законом строку оскарження рішення посадової особи по справі про адміністративне правопорушення.

Суд, у відповідності до положень статті 293 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної інспектором ДПС Ігнатовим О.І., вважає відсутніми підстави для скасування такої постанови, як неправомірної, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до ст.94 КАС України понесені ним судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Частиною другою ст.1712 КАС України визначено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.122, стст.222,251,254,258,287-289,293 КУпАП, стст.11,69-71,160-163,1712 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора дорожньої патрульної служби взводу ДПС відділу ДАІ з обслуговування м. Запоріжжя управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області Ігнатова Олександра Івановича про визнання незаконним рішення суб'єкта владних повноважень, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, - відмовити.

Судове рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Кущ