Справа № 804/14077/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р. справа № 804/14077/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

08 вересня 2014 р. Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області щодо невключення в щомісячні акти звірки суми витрат на допомогу на поховання та витрат на її доставку стосовно ОСОБА_1 в розмірі 302 грн. 37 коп., та зобов'язати відповідача включити зазначені суми витрат в щомісячні акти звірки для їх відшкодування на централізованому рівні.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання від 04.03.2003 р. № 5-4/4, підлягають відшкодуванню, зокрема, допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію. Так, позивачем здійснено виплату допомоги на поховання ОСОБА_1, яка отримувала пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві. На дату її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року - розмір пенсії в частині, що підлягає відшкодуванню ФССНВУ, складав 300 грн., розмір оплати послуг, пов'язаних з виплатою і доставкою грошової допомоги, складає 2 грн. 37 коп. Відповідно до листа ВВД ФССНВУ в м. Тернівці, зазначену суму допомоги на поховання та витрат на її доставку в розмірі 302 грн. 37 коп. не прийнято до заліку та не включено в щомісячні акти звірки у зв'язку з відсутністю висновку МСЕК про причинний зав'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, та просить зобов'язати включити зазначені суми витрат в щомісячні акти звірки для їх відшкодування на централізованому рівні (а.с. 2-5).

В судове засідання 20.11.2014 року сторони не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 27-28).

Позивач надав до суду клопотання від 04.11.2014 р. про розгляд справи у письмовому провадженні, без участі його представника (а.с.29).

Представник відповідача надав заперечення на позов, в яких просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що постановою КМУ від 11.07.2001 р. № 826 та постановою правління Фонду від 06.03.2006 р. № 13 передбачено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Відповідно до п. 4 Порядку, відшкодуванню підлягає допомога на поховання лише в частині, що підлягає відшкодуванню Фондом від нещасних випадків згідно з Законом № 1105. Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105, страхові виплати проводяться у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті із встановленням причинного зв'язку смерті потерпілого з одержанням каліцтва або іншим ушкодженням здоров'я відповідно висновку медичного закладу. За таких обставин, відповідач вважає, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству, оскільки в матеріалах справи відсутні акти МСЕК про встановлення такого причинного зв'язку (встановлення, що смерть особи наступила внаслідок отриманої виробничої травми або професійного захворювання, п. 8, 9, ст. 34 Закону України № 1105) (а.с. 19-24).

За викладених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області, сім'ї померлої в особі ОСОБА_2 виплачено допомогу на поховання померлого пенсіонера - ОСОБА_1, яка отримувала пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві у сумі 300 грн. (поштовий збір 2 грн. 37 коп.) (а.с. 7).

Листом від 10.06.2014 р. № 827/01-12 відповідач повідомив Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області про відсутність підстав для відшкодування фактичних витрат на поховання ОСОБА_1, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують причинний зв'язок смерті з одержанням каліцтва або професійним захворюванням (а.с. 6).

Згідно таблиці розбіжностей, складеної відповідачем до довідки про відшкодування ФССНВВП Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у м. Тернівці за травень 2014 року, сума розбіжності склала 302 грн. 37 коп.

Стаття 25 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» містить перелік видів соціальних послуг і матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Усі види страхування, крім медичного, включають допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів, до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Закон № 1105) Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Згідно статті 21 цього Закону, визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 р. № 826, регулює питання відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» вбачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного на виробництві або професійного захворювання, тобто, за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, що підтверджується висновками відповідних медичних закладів.

Відповідно, допомога на поховання відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків тільки у разі настання смерті за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджується висновками спеціальних медичних закладів.

Згідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті ОСОБА_1 із отриманням виробничого каліцтва або захворювання.

При цьому, слід зазначити, що положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697, яким зобов'язано Фонд відшкодувати ПФУ витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону №1105. Так, зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду зі смертю працівника, що настала внаслідок отриманого раніше професійного захворювання або каліцтва, а не з отриманням померлим, який не працював, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 20.11.2012 р. № К/9991/59161/12, а також Верховний Суд України у своїх постановах від 23.05.2011 р. та від 30.10.2012 р.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись частиною 6 статті 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна