Справа № 815/629/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/629/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 або позивач) до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки (надалі - Південна інспекція або відповідач), в якому позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною у частині ненадання відповіді на запит до публічної інформації щодо реквізитів (номер реєстрації та дату) реєстрації запиту, отриманого 03.06.2014р. з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електрону адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язати відповідача надати відповідь на вказаний запит.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 24.07.2014р. року ним складено та направлено зі своєї електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпекиІНФОРМАЦІЯ_2 запит до публічної інформації за темою електронного листа «електронні листи 29.05.2014» прикріплений файл « 52_Південна Електронні листи за 29_05_14_24_07_2014.doc», щодо реквізитів (номер реєстрації та дату) запиту, отриманого з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак відповіді від Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки позивач на момент звернення до суду не отримав. Як вказує позивач, про те, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 є електронною адресою Південної інспекції йому стало відомо з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.11.2014р. №2006-09/39608-09. Разом з тим, інформації про те, чи отримала Південна інспекція його запит до публічної інформації позивач не має, оскільки під час реєстрації електронної адреси між власником Сервісу УКРНЕТ і користувачем Сервісу укладено Угоду про використання електронної пошти FREEMAІL (повний текст Угоди розташовано на сторінці реєстрації в поштовому Сервісі УКРНЕТ), в пункті 6 якої вказано, що будь-яка інформація, що міститься у електронній поштовій скриньці Користувача, є його приватним спілкуванням, будь-яка інформація щодо Користувача або його взаємодії із Сервісом є конфіденційною інформацією. Під конфіденційністю мається на увазі режим, при якому Володілець не має права ознайомлюватись з кореспонденцією Користувача або надавати її третім особам, крім випадків, прямо передбачених чинним законодавством України та даною Угодою. Таким чином, позивач зазначає, що ТОВ «УКРНЕТ» не може надати йому, а ні інформацію щодо факту отримання користувачем електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 листа, а ні інформації щодо тексту листа, якого було отримано користувачем електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на зазначене, позивач стверджує, що бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відповіді на запит до публічної інформації є протиправною та порушує його права на доступ до публічної інформації, гарантовані Законом України «Про доступ до публічної інформації».

В судове засідання позивач не прибув. Одночасно з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 5).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. До суду від представника позивача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких представник відповідача зазначає, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, вказана на веб-сайті Державної інспекції ядерного регулювання України, не є офіційною електронною адресою Південної держінспекції, про що листом Державної інспекції ядерного регулювання України від 04.08.2014 року за №09-14/5068-31 з поінформовано позивача. У зв'язку з відсутністю договору між провайдером, який надає послугу, та Південною держінспекцією, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, якою була змушена користуватися Південна держінспекція, використовувалась виключно для скорочення термінів виконання деяких розпорядчих документів. Угода про використання електронної пошти FREEMAIL між власником Сервісу УКРНЕТ і користувачем Сервісу УКРНЕТ і користувачем сервісу, саме: Південною держінспекцією, як юридичною особою, не укладалась. Відповідач у запереченнях зазначає, що Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки не може гарантувати отримання та обробку електронної поштової кореспонденції, що надсилалась на довідкову електронну адресу, створену в мережі Інтернет. Що стосується електронного запиту позивача від 24.07.2014 року, то зазначений документ Південною держінспекцією не отримувався та відповідно не оброблявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відтак суд ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, якими регулюються спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Абзацем другим статті 34 Конституції України закріплено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело.

Право на інформацію також закріплено у статті 5 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст.5 Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно ч.1 ст.20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 6 ч.1 встановлений обов'язок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до вимог ст.23 Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, як випливає з наведених правових норм, чинним законодавством України встановлюється обов'язок розпорядника інформації у разі отримання запиту на публічну інформацію надавати запитувану інформацію у визначений законом строк.

Суд вказує, що у спірних правовідносинах юридично значимим фактом є саме факт отримання запиту на публічну інформацію відповідачем.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Позивачем надано до суду роздруківку з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1, яка містить інформацію про перелік поштових відправлень зі скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 22.07.2014р. по 24.07.2014р., серед яких значиться відправка на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з темою листа «Електронні листи 29.05.14» (а.с. 12-13). При цьому, суду не вбачається можливим встановити факт надіслання ОСОБА_1 запиту на публічну інформацію зі своєї електронної адреси на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки надані позивачем документальні докази, зокрема, роздруківка з електронної скриньки не містить інформації, яка б підтверджувала, що у файлах, прикріплених до електронних відправок, містився файл із запитом на публічну інформацію, який, як стверджує позивач, він направляв на адресу Південної інспекції.

Водночас, як вбачається з листа Державної інспекції ядерного регулювання України від 04.08.2014 року №09-14/5068-31з, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була вказана на сайті Держатомрегулювання України, не є офіційною електронною адресою Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, у зв'язку з відсутністю договору між інспекцією та провайдером, який надає послугу. Зазначена адреса є довідковою та використовується виключно для скорочення термінів виконання деяких розпорядчих документів (при дублюванні листів звичайною поштою). ПЕОМ, які належать Південній державній інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, не облаштовані антивірусними програмами у зв'язку з відсутністю відповідних спеціалістів та призначених цільових коштів на придбання, установку та супровід сертифікованих в Україні програмних продуктів, тому не може гарантуватись отримання всієї кореспонденції, що надсилається на довідкову електронну адресу, створену у мережі Інтернет. Випадків не оброблення Південною держінспекцією отриманої поштової кореспонденції не встановлено та позивачу рекомендовано надсилати запити звичайним поштовим відправленням або надавати особисто (а.с.21).

Крім того, суд вказує, що відповідно до Положення про Єдину базу даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб'єктів владних повноважень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.2011 року №5, електронна адреса суб'єкта владних повноважень - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. При цьому ідентифікатором є адреса електронної пошти, визначена як офіційна суб'єктом владних повноважень, а доменним іменем - ім'я у домені gov.ua, зареєстроване суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає вимогам до електронних адрес суб'єкта владних повноважень, а тому не може вважатися офіційною адресою електронної пошти Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

Отже, з огляду на зазначене, суд вказує, що оскільки адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 не є офіційною адресою відповідача, а інформації щодо надсилання запиту іншими засобами зв'язку (як то пошта чи кур'єрська доставка) на адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки позивачем не надавалось, так само як і не надано доказів отримання відповідачем від ОСОБА_1 запиту на отримання публічної інформації, суд вважає, що у відповідача не міг виникнути обов'язок щодо розгляду та надання в установлені законом строки відповіді на запит ОСОБА_1

За таких умов суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими тат такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М.Токмілова

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.