Справа № 826/19766/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2015 року 09:52 № 826/19766/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної іпотечної установи
до 3-тя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна іпотечна установа (надалі - позивач, ДІУ) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни (надалі - відповідач, Уповноважена особа Фонду Соловйова Н.А.), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Н.А. щодо відхилення та неакцептування вимог ДІУ на суму 15 305,79 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» акцептувати раніше не акцептовану вимогу ДІУ на суму 15 305,79 грн. і включити її до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 31.12.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в порушення умов договору про обслуговування іпотечних кредитів від 19.03.2007 року № 3 ПАТ «Банк Форум» з лютого 2014 року припинив перерахування ДІУ коштів, що були сплачені позичальниками (фізичними особами) на виконання своїх зобов'язань за договорами про іпотечні кредити. 17.04.2014 року за наслідками розірвання договору про обслуговування іпотечних кредитів від 19.03.2007 року № 3 між ДІУ та Банком, в особі Уповноваженої особи Фонду Соловйової Н.А., складений та підписаний акт про проведення взаєморозрахунків, де зафіксована заборгованість Боржника (Банку) перед Кредитором в сумі 15 305,79 грн. (а саме по позичальникам: ОСОБА_4 в сумі 997,75 грн., ОСОБА_5 - 1 889,68 грн., ОСОБА_6 - 522,97 грн., ОСОБА_7 - 11 895,00 грн.). У зв'язку з початком процедури ліквідації Банку ДІУ в порядку передбаченому ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» направила Уповноваженій особі Фонду Соловйовій Н.А. заяву про вимоги кредитора від 10.07.2014 року № 3156 на суму 15 305,79 грн. Однак, своїм листом від 24.10.2014 року відповідач неправомірно відмовив позивачу у включенні вимог ДІУ до реєстру кредиторів Банку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.12.2014 року до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - третя особа), закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду у судове засідання на 19.01.2015 року.

У судове засідання 19.01.2015 року з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи у призначене судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено, що дії Уповноваженої особи Фонду Соловйової Н.А. цілком відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, 10.07.2014 року ДІУ звернулася до відповідача із заявою про вимоги кредитора, але у зв'язку з тим, що позивач фактично заявив вимоги на кошти, власниками яких є інші особи та ці інші особи, в свою чергу, вже заявили власні вимоги кредиторів (а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7) на ці кошти. У розпорядженні відповідача не було фактичних даних, що власником цих коштів залишався позивач та відповідно Уповноважена особа Фонду Соловйова Н.А. направила заперечення за заявленими до Банку вимогами позивача. При цьому, факт наявності підписаного сторонами акта про проведення взаєморозрахунків від 17.04.2014 року не є підтвердженням прав власності позивача на вказані ним кошти, а є лише даними по іпотечним кредитам позичальників, а тому, за твердженнями останнього, заявлені ДІУ позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд у судовому засіданні 19.01.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи неприбуття третьої особи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2007 року між ДІУ (Установа) та АКБ «Форум», ідентифікаційний код 21574573, (Банк) був укладений договір про обслуговування іпотечних кредитів за № 3, за умовами якого Установа доручає, а Банк бере на себе зобов'язання здійснювати обслуговування Іпотечних кредитів, виданих Банком відповідно до Стандартів Установи на підставі Договорів про іпотечний кредит, відповідних Іпотечних договорів та інших забезпечувальних договорів (надалі - Пакет договорів), наступним кредиторам по яких є Установа. Перелік конкретних Іпотечних договорів, що передаються Установою на обслуговування Банку, визначається додатковими угодами, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 4.2 даного Договору, Банк перераховує на рахунок Установи платіж наступної структури: належна до погашення у платіжному періоді частина основного боргу та належні до погашення у платіжному періоді відсотки Установи, нараховані за ставкою рефінансування.

Права та обов'язки сторін за даним Договором, визначені в п. цього Договору. Так, зокрема, Банк зобов'язується від імені та за дорученням Установи: приймати в установленому порядку і в установлені договором про іпотечний кредит строки платежі від Позичальників в рахунок погашення суми кредиту (основного боргу), відсотків за користування ним, а також стягувати суми комісійної винагороди, неустойки (штрафів, пені, тощо) (далі - Заборгованість по кредиту) на транзитний рахунок (наприклад № 2909); перераховувати суми, що направляються в рахунок погашення Заборгованості по кредиту, не пізніше дня наступного за днем прийому платежу відповідно до п. 2.1.1 цього Договору, на певний визначений поточний рахунок Установи в АКІБ «УкрСиббанк»; у відповідності до умов договору щодо обслуговування поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку, зараховувати на цей поточний рахунок суми, як надійшли від Позичальника в погашення заборгованості та перевищують (або недостатні) розмір платежу, встановлений умовами договору про іпотечний кредит, за дорученням Позичальника, здійснювати списання коштів в рахунок погашення Заборгованості по кредиту, в тому числі і погашення прострочених платежів, штрафів, пені; приймати від Позичальника заяви, в тому числі і щодо дострокового погашення Заборгованості по кредиту, готувати та доводити до Позичальника за першою його вимогою змінені графіки погашення після їх погодження з Установою; контролювати виконання Позичальником усіх умов Пакету договорів та своєчасно повідомляти Позичальника про необхідність усунення виявлених порушень; в разі необхідності внесення змін до Пакету договорів готувати відповідні додаткові угоди, погоджувати їх з Установою та надавати на підпис Позичальнику; безоплатно один раз в місяць надавати Позичальнику за його вимогою довідку про стан Заборгованості по кредиту тощо, попередньо погодивши з Установою.

Установа, в свою чергу, зобов'язана: при необхідності надати Банку письмові доручення, інші документи або їх копії, для здійснення останнім обов'язків за цим Договором; сплачувати Банку винагороду в порядку і на умовах, встановлених цим Договором та додаткових угод нього; після повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит, надати Банку для подальшої передачі Позичальнику довідку про повне погашення іпотечного кредиту, а також оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, якщо ці оригінали знаходились на зберігання в Установі.

Після повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за іпотечним кредитом, Банк відображає остаточні розрахунки у «Звіті про здійснення платежів та, при відсутності розбіжностей з даними бухгалтерського обліку Установи, припиняє обслуговування такого іпотечного кредиту (п. 3.7 зазначеного Договору).

Банк діє від імені установи згідно з цим Договором та на підставі письмових доручень, наданих Установою Банку у випадку представлення інтересів Установи перед третіми особами або в інших випадках відповідно до чинного законодавства (п. 8.1 Договору).

Відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи копії Додаткових угод від 13.08.2007 року № 12, від 03.10.2007 року № 16, від 15.02.2008 року № 27, від 28.03.2008 року № 29, що були укладені до Договору про обслуговування іпотечних кредитів від 19.03.2007 року № 3, Установа передала, а Банк прийняв на обслуговування іпотечні кредити згідно наступного переліку: 1) з ОСОБА_6 - договір про іпотечний кредит від 13.07.2007 року № 0204/07/03-Nd, іпотечний договір від 13.07.2007року № 07-466/07, договір поруки від 13.07.2007 року № 07-467/07, договір відступлення прав вимоги від 13.08.2007 року № 625; 2) з ОСОБА_8 - договір про іпотечний кредит від 17.08.2007 року № 0137/07/17-Nd, іпотечний договір від 17.08.2007 року, договір поруки від 17.08.2007 року, договір відступлення прав вимоги від 04.10.2007 року № 765; 3) з ОСОБА_5 - договір про іпотечний кредит від 17.01.2008 року № 0006/08/03-Nd, іпотечний договір від 17.01.2008 року № 0717/08, договір поруки від 17.01.2008 року № 0718/08, договір відступлення прав вимоги від 15.02.2008 року № 187/08; 4) з ОСОБА_7 - договір про іпотечний кредит від 14.03.2008 року № 0037/08/23-Nd, іпотечний договір від 14.03.2008 року № 0037/08/23-Nd/S-1, договір поруки від 14.03.2008 року № 0037/08/23-Nd/S-2, договір відступлення прав вимоги від 28.03.2008 року № 547/08.

Позивачем до матеріалів справи також були надані копії однотипних за змістом договорів про іпотечний кредит від 17.01.2008 року № 006/08/03-Nd, від 17.08.2007 року № 0137/07/17-Nd, від 13.07.2007 року № 0204/07/03-Nd та від 14.03.2008 року № 0037/08/23-Nd, укладених між АКБ «Форум» (Банк) та фізичними особами ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (Позичальники). За умовами цих Договорів про іпотечний кредит Кредитор зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у певних сумах (грн.), а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит у відповідній сумі коштів (грн.), а також сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 12 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Згідно положень п. 2 цих Договорів про іпотечний кредит, зобов'язання Кредитора надати Кредит в повному обсязі протягом одного робочого дня виникає з моменту виконання певних визначених умов, зокрема: відкриття Позичальником поточного рахунку у Кредитора для здійснення розрахунково-касового вслуговування операцій з надання та погашення кредиту; кредит надається шляхом зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок Позичальника № 8284 (для ОСОБА_5), № 1202 (для ОСОБА_8), № 0076 (для ОСОБА_6), № 0250 (для ОСОБА_7), відкритий у Кредитора; Позичальник зобов'язується щомісячно до певного числа кожного місяця, починаючи з наступного після подання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту рівними частинами у певній визначеній сумі коштів та сплачувати нараховані Кредитором відсотки нараховані на залишок заборгованості за Кредитом, відповідно до Графіку погашення Кредиту шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № 8284 (а також: № 1277, № 0076, № 0250), відкритий у Кредитора.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.03.2014 року № 135 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 року прийнято рішення № 14 про запровадження з 14.03.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум» (, МФО 322948, місцезнаходження: 02100, м. Київ, бульв. Верховної Ради, 7). Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на 3 місяці з 14.03.2014 року по 13.06.2014 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 13.06.2014 року № 355 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014 року.

На виконання даної постанови Національного банку України від 13.06.2014 року № 355 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 року № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Форум Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію». Уповноваженою особою на ліквідацію зазначеного Банку призначено Начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Соловйову Н.А. строком на 1 рік (на період з 16.06.2014 року по 16.06.2015 року включно).

20.06.2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії Банку та про початок з 16.06.2014 року процедури ліквідації Банку.

При цьому, відповідно до письмових пояснень позивача починаючи з лютого 2014 року Банком було припинено перерахування ДІУ коштів, що сплачені позичальниками на виконання своїх зобов'язань за договорами про іпотечні кредити.

18.03.2014 року ДІУ надало Банку повідомлення про розірвання договору про обслуговування іпотечних кредитів від 19.03.2007 року № 3 (вх. № 1419/11/2 від 18.03.2014 року) з 17.04.2014 року, що не заперечується відповідачем.

17.04.2014 року на підставі цього повідомлення між ДІУ та Банком, в особі Уповноваженої особи Фонду Соловйової Н.А., був складений та підписаний акт про проведення взаєморозрахунків. За вказаним Актом зафіксована заборгованість, що підлягала перерахуванню ПАТ «Банк Форум» на користь ДІУ (рахунок 2909), відповідно до ст. 52 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», всього на суму 15 305,79 грн. (в т.ч. по позичальникам: : ОСОБА_4 в сумі 997,75 грн., ОСОБА_5 - 1 889,68 грн., ОСОБА_6 - 522,97 грн., ОСОБА_7 - 11 895,00 грн.).

10.07.2014 року ДІУ направила Уповноваженій особі Фонду Соловйовій Н.А. заяву про вимоги кредитора від 10.07.2014 року № 3165 на загальну суму 15 305,79 грн.

Листом від 24.10.2014 року № 10437/31 відповідач відмовив позивачу у включенні заявлених ДІУ вимог до реєстру кредиторів посилаючись на наступне: «щодо включення вимог до реєстру кредиторів повідомляємо, що фізичні особи-позичальники, що зазначені у вашому листі подали свої кредиторські вимоги до банку, як прямі кредитори. Виходячи з цього повернення фізичними особами (вкладниками) грошових коштів, розміщених на рахунках в банку здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а отже вчинення сьогодні банком запитуваних Вами дій призведе до порушення порядку, передбаченого процедурою ліквідації банку, а саме - порушить черговість задоволення вимог кредиторів».

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, ДІУ звернулось з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд звертає увагу на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012року №4452-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон № 4452-VI).

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 зазначеного Закону).

В розумінні норм п. 3 і 4 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Тобто, вкладниками визначено виключно фізичних осіб - клієнтів Банку.

Одразу суд звертає увагу, що виходячи з вищенаведених положень законодавства та обставин справи вбачається, що позивач не відповідає передбаченим в Законі № 4452-VI ознакам вкладника.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Зокрема, в силу норм ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 35 цього ж Закону, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 4452-VI, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відтак, управління неплатоспроможним банком на строк дії тимчасової адміністрації здійснює Уповноважена особа Фонду, а в даному конкретному випадку управління ПАТ «Банк Форум» здійснює Уповноважена особа Фонду Соловйова Н.А.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону № 4452-VI

Зокрема, відповідно до ст. 44 Закону № 4452-VI, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Приписами ст. 46 Закону № 4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Так, згідно ч. 4 і 5 ст. 45 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Крім того, ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню; 9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 10) здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Одночасно Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05,07.2012 року затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, згідно п. 4 якого визначено, що з дня свого призначення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку приступає до інвентаризації та оцінки майна неплатоспроможного банку з метою формування його ліквідаційної маси, а також складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Так, згідно п. 4.20 зазначеного Положення, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до ст. 49 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (ч. 4 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці (ч. 5 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури (ч. 6 ст. 49 Закону № 4452-VI).

Згідно ст. 52 Закону № 4452-VI, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Фонд має право звернутися з вимогою до власників істотної участі, контролерів та керівників банку про задоволення за рахунок їх майна частини вимог кредиторів банку в разі, якщо дії чи бездіяльність таких осіб призвели до понесення банком збитків та/або завдання шкоди інтересам вкладників та інших кредиторів банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, встановлений Фондом, Фонд має право звернутися до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів.

Вимоги, не задоволені за недостатністю майна банку, вважаються погашеними.

У разі якщо після закінчення строку ліквідації залишилися нереалізованими активи банку і їх реалізація не вбачається за можливе, уповноважена особа Фонду (навіть за наявності незадоволених вимог кредиторів) здійснює списання таких активів або передає їх благодійним організаціям у порядку здійснення благодійництва.

Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається Фонду.

Відтак, вищенаведеними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чітко визначено, що кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, як і визначений порядок вчинення дій уповноваженою особою Фонду щодо задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: наданих відповідачем виписок Дарницького відділення ПАТ «Банк Форум, в період з 11.03.2014 року по 14.03.2014 року на рахунки Банку № 6329, № 3343, № 4784 і № 7421 надійшли суми коштів (в якості платежів з погашення кредитної заборгованості за відповідними кредитними договорами та нарахованих відсотків згідно кредитних договорів), всього на загальну суму 16 002,85 грн. (в т.ч. від ОСОБА_7 в сумі 1 360,14 грн. на погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та 10 773,28 грн. - на погашення кредитної заборгованості; від ОСОБА_5 - 2 171,50 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором; від ОСОБА_6 - 200,31 грн. на погашення відсотків за кредитним договором та 357,71 грн. на погашення щомісячної частки кредиту згідно кредитного договору; ОСОБА_8 - 1 139,91 грн. на погашення кредиту згідно відповідного договору).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, в який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 7 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять. виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Так само, згідно п. 10.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003року № 492, видаткові операції за вкладними (депозитними) рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника рахунку або за його дорученням на підставі довіреності, засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами. під час здійснення операцій за вкладним (депозитним) рахунком фізичної особи як зразок підпису власника рахунку використовується зразок підпису, зазначений у договорі банківського вкладу.

Згідно п. 2.1 Інструкції, банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законом порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, встановленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації Банком.

Отже, враховуючи вищенаведене слід дійти висновку, що на рахунку клієнта можуть зберігатись кошти виключно належні власники цього рахунку і розпоряджатись ним може лише власник рахунку.

Разом з тим, документальних доказів на підтвердження відкриття даних банківських рахунків на договірних засадах саме для конкретних фізичних осіб як вкладних (депозитних) рахунків, та/або для ДІУ жодна із сторін до суду не надала.

ДІУ звернулося до Уповноваженої особи Фонду Соловйової Н.А. з вимогою щодо включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку майнових вимог в сумі 15 305,79 грн., які перебували на транзитних рахунках Банку (2909), згідно договору про обслуговування іпотечних кредитів від 19.03.2007 року № 3 і додаткових угод до нього, та акта про проведення взаєморозрахунків від 17.04.2014року

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 названого Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких підстав та враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України та Договору про обслуговування іпотечних кредитів з додатковими угодами до нього, суд приходить до висновку, що у сторони договору, в разі його невиконання, виникає право на звернення до суду з позовом про зобов'язання іншої сторони, яка ухиляється від виконання договору, на його виконання в рамках цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Відтак, суд зазначає, що позивачем не надано належних обґрунтувань та доказів щодо наявності порушення його прав Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та/або його працівником у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на викладене та попередньо встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної іпотечної установи відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок