Справа № 806/4053/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2015 р. Справа № 806/4053/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов'язати відповідача - Державну казначейську службу України вчинити дії по негайному виконанню виконавчого листа від 10.12.2010 щодо виплати грошових коштів - 3050 грн та 120 грн; зобов'язати Державну казначейську службу України виплатити компенсацію в розмірі 3 % від несплаченої суми, що складає 91, 50 грн та 3, 60 грн за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; визнати бездіяльність відповідача по негайному виконанню судового рішення від 22 листопада 2010 року № 2-2930/10 неправомірною.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суд від 15.10.2014 року позов задоволено.

Визнано бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення від 22 листопада 2010 року в справі № 2-2930/10 неправомірною.

Зобов'язано Державну казначейську службу України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа в справі № 2-2930/10, виданого 10.12.2010 Овруцьким районним судом Житомирської області.

Зобов'язано Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22.11.2010 у справі №2-2930/10.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22 листопада 2010 року в справі № 2-2930/10 позов ОСОБА_3 задоволено повністю та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на його користь щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 3050,00 грн та судові витрати в сумі 120 грн.

Рішення суду набрало законної сили, на його виконання 10.12.2010 позивачу виданий виконавчий лист. У подальшому виконавчий лист пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Житомирській області для виконання. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Житомирській області повернено даний виконавчий документ стягувачеві та зазначено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", повинен звернутися з даним виконавчим листом до Державної казначейської служби України.

Позивачем, виконавчий лист від 10.12.2010 по справі № 2-2930/10 був поданий до Управління Державної казначейської служби України в Овруцькому районі Житомирської області. Однак, рішення суду виконано не було, оскільки відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 12.02.2013 № 54/174, яким затверджено паспорт бюджетної програми на 2013 рік за КПКВК 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", боржнику видатки на виконання судових рішень не передбачені.

08 квітня 2014 року ОСОБА_3 направив до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області і Державної казначейської служби України заяви з проханням проінформувати його про стан виконання судового рішення.

Нащо листом Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від 07.05.2014 № 15-08/1154-4804 повідомлено позивача про те, що на виконання Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п. 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845, виконавчий лист Овруцького районного суду Житомирської області від 10.12.2010 по справі № 2-2930/10 про стягнення коштів з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 разом з доданими матеріалами направлено до Державної казначейської служби України.

У свою чергу, Державна казначейська служба України, на звернення ОСОБА_3, листом від 05.05.2014 № 5-13/4452-10794 повідомила йому, що заходи щодо перерахування коштів на виконання виконавчого листа №2-2930/10, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області, будуть здійснені після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше, відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 9 р. 6 Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845.

Оскільки на момент надходження документів та на момент розгляду запиту позивача в органах Казначейства знаходяться на виконанні судові рішення, які надійшли раніше, відповідачем зазначено про неможливість виконання виконавчого листа №2-2930/10, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області.

Вважаючи, такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про задоволення позовних вимог, при цьому виходив з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як вбачається з статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004 року у справі «Шматько проти України», заява 60750/00).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Підпунктом 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр) є Державна казначейська служба України (Казначейство України) (п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011).

Згідно із пп. 5 п. 4 наведеного Положення, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У свою чергу, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (зі змінами та доповненнями, надалі - Порядок).

У відповідності до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання встановлені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI, який набрав чинності з 01.01.2013 (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 4901-VI).

Суд зазначив, що у даному випадку таким, що підлягає застосуванню, є саме Закон України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень», оскільки він є спеціальним у сфері гарантування державою виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до Державної казначейської служби України необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, на день розгляду справи Державною казначейською службою України не виконано обов'язку, передбаченого ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо перерахування коштів стягувачеві згідно виконавчого листа по справі "2-2930/10, виданого 10.12.2010 року, який надійшов з необхідними документами та відомостями для виконання рішення суду від 22.11.2010 на користь позивача до Державної казначейської служби України в травні 2013 року, граничний термін перерахування яких збіг в серпні 2014 року.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача щодо нарахування та виплатити компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22.11.2010 у справі №2-2930/10.

Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна казначейська служба України вул.Бастіонна, 6,м.Київ,01601

- ,