Справа № 804/6011/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № 804/6011/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року

у справі № 804/6011/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь»

до державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сталь» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 грудня 2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 111841,25 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь» просить апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 21 листопада 2013 року № 376 та відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь» з питання документального підтвердження господарських відносин з платником податків фермерським господарством «Агролідер» та повноти обліку за лютий 2013 року, за результатами якої складено акт від 04 грудня 2013 року № 1348/22-03.

Перевіркою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податку на додану вартість у лютому 2013 року на 89473,19 грн.

На підставі акту перевірки від 04 грудня 2013 року державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31 грудня 2013 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 111841,25 грн., в тому числі 89473,00 грн. за основним платежем та 22368,25 за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31 грудня 2013 року № залишено без змін.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна сума податкового кредиту в розмірі 89473,19 грн. сформована позивачем на підставі податкової накладної від 28 лютого 2013 року № 1/2 на суму 536839,15 грн., в тому числі ПДВ - 89473,19 грн., по взаємовідносинам з фермерським господарством «Агролідер».

Так, між товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь» та фермерським господарством «Агролідер» укладено договір купівлі-продажу від 28 лютого 2013 року № 41176 про поставку контрагентом соняшника власного виробництва на умовах передачі товару франко-зерновий склад дочірнього підприємства «Вільногірський елеватор» товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром». Факт виконання умов договору підтверджується податковою накладною на суму ПДВ - 89473,19 грн., видатковою накладною, рахунком фактурою. Передача товару позивачу підтверджується актом прийому-передачі від 28 лютого 2013 року. Оплати товару здійснена в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Також, судом встановлено, що для здійснення власної господарської діяльності позивачем укладено договір складського зберігання з дочірнім підприємством «Вільногірський елеватор» товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром», що підтверджується відповідними первинними документами.

Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь» надано первинні документи, якими оформлена господарська операція та дійсно підтверджується реальність вчиненого правочину з контрагентом, що відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України (в тому числі договір, податкова накладна, видаткова накладна). Крім того, придбаний у фермерського господарства «Агролідер» товар, використаний позивачем у власній господарській діяльності, шляхом завезення іншому контрагенту для переробки товару, що підтверджується відповідними первинними документами.

Умови та порядок видачі довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей регламентовані Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Мінфіну України від 16 травня 1996 року № 99, відповідно до пунктів 6, 10, 13 якої встановлено, що довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей. Особа, якій видано довіреність, зобов'язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, надати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад (у комору) або матеріально відповідальній особі. Довіреність незалежно від строку її дії залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

Зі змісту видаткової накладної від 28 лютого 2013 року вбачається, що товар отриманий ОСОБА_1 на підставі довіреності від 28 лютого 2013 року № 474.

Також слід зазначити, що доводи щодо відсутності у позивача товарно-транспортної накладної на підтвердження транспортування соняшника є безпідставними, оскільки правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язку платника податку підтверджувати право на формування податкового кредиту, як і валових витрат товарно-транспортними накладними, а відсутність товарно-транспортних накладних сама по собі, без дослідження інших обставин, не може спростовувати товарність операції.

Крім того, за змістом підпункту 2.4 пункту 2 розділу V Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінгарополітики від 13 жовтня 2008 року № 661, при переоформленні зерна від одного власника іншому складається акт приймання-передавання зерна, який підписується в тристоронньому порядку (перший власник зерна,новий власник зерна і керівник зернового складу), оформляється договір складського зберігання зерна з новим власником.

Судом встановлено, що відповідний акт прийому-передачі від 28 лютого 2013 року підписаний в тристоронньому порядку - товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь», фермерським господарством «Агролідер» та дочірнім підприємством «Вільногірський елеватор» товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром».

Більш того, факт постачання у лютому 2013 року фермерським господарством «Агролідер» товару позивачу підтверджується Довідкою Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року № 429/22-2/33214710 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фермерського господарства «Агролідер» щодо дослідження здійснення операцій по ланцюгу постачання певної групи імпортованих товарів, їх реальності та повноти відображення в обліку з лютий 2013 року» (аркуш 8 Довідки).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи. Наведеним положенням кореспондують приписи підпункту 1.11 пункту 1 розділу V Інструкції, відповідно до яких після видачі зерна, за умови відсутності претензій з боку одержувача, зерновий склад погашає одержаний ним оригінал складського документа на зерно та його другий примірник і зберігає їх та супровідні документи протягом трьох років. Таким чином, доводи відповідача з приводу відсутності у позивача складських документів на зерно є безпідставними, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь» на виконання договору від 01 липня 2012 року № С-355/590 та додаткових угод до нього насіння соняшника передавались на публічне акціонерне товариство «Запорізький оліяжиркомбінат» для переробки в готову продукцію оригінали складських документів на зерно не могли залишатись у позивача.

Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь» правомірно сформована спірна сума податкового кредиту за податковою накладною в лютому 2013 року в розмірі 89473,19 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим