Справа № 813/8072/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року Справа № 813/8072/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Бірак Є.В.

третя особа не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Державної реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Є.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до державного реєстратора Державної реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Є.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер 15955950, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; зобов'язання державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою Львівська обл. АДРЕСА_1. індексний номер 15955950від 22.09.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором 22.09.2014 р. на підставі рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. у справі №22-2792/07, яке було скасоване в частині визнання дійсним договору від 04.11.1999 р. рішенням Верховного Суду України від 22.02.2012 р..

Представник відповідача позов заперечив за безпідставністю з мотивів, зазначених у запереченні. Посилається на те, що відповідач не зобов'язаний перевіряти факт можливого скасування судового рішення, оскільки відповідальність за достовірність поданих реєстратору відомостей несе заявник. Окрім того, для внесення записів про скасування державної реєстрації заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора. Відповідно, підстав для зобов'язання скасувати запис про реєстрацію права власності на час розгляду справи судом немає.

Від третьої особи правової позиції у спорі не надходило.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини:

17.09.2014 р. ОСОБА_4 звернувся до реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. До заяви було надано передбачені законом документи, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності, зокрема належним чином завірена копія рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. по справі №22-2792/07 з відміткою про набрання ним законної сили та технічний паспорт на вказаний об'єкт нерухомого майна. До заяви про державну реєстрацію прав було також долучено оригінал Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2008 р. №19970115, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», згідно з яким право власності на наведене вище майно було зареєстроване за третьою особою на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. по справі №22-2792/07.

Державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 22.09.2014р. прийняв рішення про державну реєстрацію прав (індексний номер: 15955950) про реєстрацію права власності на нерухоме майно: приміщення цілісного майнового комплексу (магазину) за адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що рішенням Верховного Суду України від 22.02.2012 р. у цивільній справі № 6-19965вов10, рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року у справі № 22-2792/07 в частині визнання дійсним укладеного 4 листопада 1999 року ОСОБА_4 з організацією торгівельно-виробничих процесів «ТзОВ «Ярмарх» договору купівлі-продажу нежилого приміщення, а також ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 травня 2008 року в частині залишення зазначеної частини рішення апеляційного суду без змін скасовано.

Відтак, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, підстава для його прийняття відпала, а відтак державна реєстрація права власності була проведена на підставі скасованого вже на той час судового рішення.

Суд враховує посилання відповідача про те, що при розгляді документів, що були подані для державної реєстрації прав на нерухоме майно державний реєстратор не міг знати, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. по справі №22-2792/07 скасоване; він не приймав участі при розгляді судової справи №22-2792/07; не уповноважений вимагати у заявників додаткових документів, не передбачених законом і що відповідальність за достовірність поданих реєстратору відомостей несе заявник. Відтак, при прийнятті рішення відповідач не діяв протиправно, оскільки не міг бути обізнаним з вищенаведеними встановленими судом обставинами справи.

Водночас, державна реєстрація права власності на підставі скасованого судового рішення порушує права позивача та не відповідає закону.

Відповідно до п. 1. ч. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, визначається Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Відповідно до норм ч.3,7 ст. 3 та ч. 1 ст.4 вказаного Закону, право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, яка проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 15 Закону встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом (ч.І ст.16 Закону).

Відповідно до п. 5 Порядку документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.9 Закону та п.12 Порядку передбачено, що державний реєстратор при здійсненні своїх повноважень під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями,, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Відтак, за відсутності підстави для реєстрації права власності, оскаржуване рішення реєстратора підлягає скасуванню.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер 15955950, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою Львівська обл. м. Львів вул. Хоткевича Г., буд. 8.

3. Зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 індексний номер 15955950 від 22.09.2014 року

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) 48 (сорок вісім) грн. 72 коп. судового збору.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 17.03.2015 року.