Справа № 826/19638/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2015 року № 826/19638/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіокомплектація"
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 31 липня 2014 року № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/19638/14 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 26 січня 2015 року.

У судовому засіданні 26 січня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу від 13 березня 2014 року № 669, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Деста - Союз» (), ТОВ «Базіс-Груп» (), ТОВ «Скайлайн Компані» () за період з 01 червня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатом якої складено акт перевірки від 23 липня 2014 року № 309/1-22-08-38603365.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 91431,00 грн.; пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за перевіряємий період у розмірі 96244,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 31 липня 2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 114289,00 грн. в тому числі: за основним платежем - 91431,00 грн., за штрафними санкціями - 22858,00 грн.

- № від 31 липня 2014 року, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 120305,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 96244,00 грн., за штрафними санкціями - 24061,00 грн.

За результатом адміністративного оскарження, податкові повідомлення - рішення № та № від 31 липня 2014 року залишені без змін, скарги позивача - без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 23 липня 2014 року № 309/1-22-08-38603365.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Договору поставки № 2 від 01 червня 2013 року позивач придбавав у TOB «Базіс Груп» товар, а саме: фільтраційний біодеструкційний матеріал «Еколан-М». На виконання зазначеного Договору № 2 контрагентом виписано податкову накладну № 253 від 26 серпня 2013 та видаткову накладну від 26 серпня 2013 року.

Відповідно до Договору поставки № 74 від 03 червня 2013 року, укладеного між позивачем та TOB «Скайлайн компані» було поставлено товари відповідно видаткової накладної № 624 від 20 червня 2013 року та податкової накладної від 20 червня 2013 року № 624. Крім того, поставка здійснювалась на підставі видаткової накладної № 266 від 05 липня 2013 року та податкової накладної № 266 від 05 липня 2013 року.

Згідно Договору поставки № 40 від 01 липня 2013 року Підприємство придбало у TOB «Базіс Груп» товар, а саме: Мікроскоп MC-100XLED з предметним механічним столиком та камерою. На виконання умов даного Договору № 40 було виписано видаткову накладну № 8182 від 19 серпня 2013 року та податкову накладну від 19 серпня 2013 року № 182.

На виконання умов Договору № 47 від 02 вересня 2013 року, укладеного між позивачем та TOB «Деста Союз» було виписано видаткову накладну № 12583 від 30 грудня 2013 року та податкову накладну № 583 від 30 грудня 2013 року щодо товару який придбавався Підприємство, а саме: маслоагрегату, який відкачує з електроприводом.

Оплата за придбаний товар здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що не спростовується в акті перевірки.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи, позивачем задекларовано податок на додану вартість за перевіряємий період на підставі податкової накладної, виписаної ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані» у зв'язку з придбанням товару.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані», встановлено наступне.

Між позивачем та TOB «НВП «Меридіан» було укладено договір купівлі - продажу № 17 від 01 листопада 2013 року, за умовами якого позивач поставив TOB «НВП «Меридіан» товар, а саме: масло агрегат, який відкачує з електроприводом. На виконання умов Договору було виписано податкову накладну № 4 від 30 грудня 2014 року. Даний товар був придбаний у TOB «Деста Союз». Відвантажений товар не зберігався на складі Позивача та був відвантажений кінцевому споживачу (TOB «НВП «Меридіан») у день поставки.

Між TOB «Радіокомлектація» та Державним гемологічним центром України при Міністерстві фінансів України (ДГЦУ) укладено Договір № 4 від 19 серпня 2013 року на поставку мікроскопу визначеної марки MC-10 X LED. На виконання умов даного Договору № 4 було виписано видаткову накладну № 15 від 19 серпня 2013 року та податкову накладну № 7 від 19 серпня 2013 року. Товар був отриманий покупцем за Довіреністю № 11, виданою Гелеті О.Л. та відповідно переліку цінностей для отримання (зворотній бік довіреності). Зазначений товар (Мікроскоп) було придбано згідно Договору № 40 у TOB «Базіс-Груп» та відвантажено в день отримання, тобто складського зберігання, і як наслідок, складського обліку не відбувалось.

Між TOB «Радіокомлектація» та ТОВ «Гарант Автотехніка» (продавець автомобільних запасних частин у роздріб) було укладено Договір поставки № 2 від 03 червня 2013 року на поставку запасних частин на автомобілі. На виконання Умов вказаного Договору № 2 було виписано видаткові накладні: № 6 від 09 липня 2013 року, № 3 від 22 липня 2013 року, № 8 від 02 серпня 2013 року, № 10 від 07 серпня 2013 року, № 11 від 12 серпня 2013 року та № 16 від 20 серпня 2013 року. Крім того, було виписано також податкові накладні: № 2 від 09 липня 2013 року, № 5 від 22 липня 2013 року, № 1 від 02 серпня 2013 року, № 3 від 07 серпня 2013 року, № 4 від 12 серпня 2013 року та № 8 від 20 серпня 2013 року. Зазначені у видаткових та податкових накладних запасні автомобільні частини було частково придбано у TOB «Скайлайн Комгіані» за Договором № 74.

Також, між TOB «Радіокомплектація» та TOB «НВЦ «Інгеоком» за усною домовленістю між директорами товариств було поставлено товар, а саме фільтраційний біодеструкційний матеріал «Еколан-М». На виконання даної поставки було виписано видаткову накладну від 28 серпня 2013 року № 17 та податкову накладну № 9 від 28 серпня 2013 року. Відмітимо, що даний товар був придбаний у TOB «Базіс-Груп» за Договором № 2. Крім того, даному покупцю було відвантажено також товари відповідно видаткової накладної № 1 від 21 червня 2013 року та податкової накладної від 20 червня 2013 року № 1. Отримання товарів здійснювалось безпосередньо директором Максимовим В.Г.

Між TOB «Радіокомплектація» та TOB «Автотехнік» укладено договір купівлі-продажу № 1 від 03 червня 2013 року, згідно якого придбані раніше товари у TOB «Скайлайн Компані» за Договором № 74 були реалізовані даному контрагенту-покупцю відповідно до видаткових накладних: № 2 від 05 липня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ, виданої Гаврищуку П.М. № 262 від 05 липня 2013 року, № 4 від 12 липня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ, виданої Гаврищуку П.М. № 262 від 05 липня 2013 року, № 5 від 19 липня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ, виданої Гаврищуку П.М. № 288 від 19 липня 2013 року, № 7 від 29 липня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ. виданої Баришнікову К.О. № 296 від 29 липня 2013 року, № 9 від 05 серпня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ, виданої Баришнікову К.О. № 313 від 05 серпня 2013 року, № 12 від 13 серпня 2013 року та довіреності на отримання ТМЦ, виданої Баришнікову К.О. № 325 від 12 серпня 2013 року. Крім того, на виконання зазначених операцій з постачання було виписано податкові накладні: № 1 від 05 липня 2013 року, № 3 від 12 липня 2013 року, № 4 від 19 липня 2013 року, № 6 від 29 липня 2013 року, № 2 від 05 серпня 2013 року та № 5 від 13 серпня 2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Судом також враховано вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані» були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Суд не приймає посилання відповідача на акті перевірок ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані», а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 31 липня 2014 року підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 31 липня 2014 року суд зазначає.

У відповідності до частини 2 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по тексту - Закон № 996-XIV) питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В свою чергу, стаття 135 Податкового кодексу України встановлює порядок визначення доходів та їх склад, який є основою класифікації доходів платника податку, відображається у розрахунках до декларації з податку на прибуток підприємства і є уніфікованим переліком, яким керуються як платники податку, так і податкові органи.

До числа доходів, що враховуються для визначення об'єкта оподаткування, відносяться доходи від операційної діяльності та інші доходи. Вони визначаються на основі первинних документів, що підтверджують отримання платником доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, визначених Податковим кодексом у розділі II.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що доходи платника податків визначаються на основі первинних документів, завданням яких у податкових відносинах є підтвердження факту отримання доходів. Порядок ведення та зберігання таких документів визначається правилами ведення бухгалтерського обліку. Головними документами при цьому виступають рахунки-фактури, накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконання робіт, виписки із банківських рахунків, прибуткові касові ордери та ін. статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 17 червня 1999 р. № 996 встановлює, що первинним документом є «документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення». Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та звітність несе власник або уповноважений орган (посадова особа), що здійснює керівництво підприємством.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені статті 9 Закону № 996-XIV.

Судом вже детально зазначалось, що матеріали справи містять копії документів на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Деста - Союз», ТОВ «Базіс-Груп», ТОВ «Скайлайн Компані».

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність винесення податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 31 липня 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 31 липня 2014 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 469,19 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомлектація» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник