Справа № 802/4386/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4386/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

16 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представник позивача - Шумов А.Ю., представник на підставі довіреності

представника відповідача - Слободянюк С.О., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» звернулось до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання недійсним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що ним були надані всі необхідні документи та виконано всі умови для надання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.06.2014 року ТОВ "Українська нерудна компанія" звернулось до державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на зняття родючого шару ґрунту на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 6,0002 га, яка знаходиться в його приватній власності на підставі свідоцтва на право власності, на території Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

09.07.2014 року державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області прийнято рішення, оформлено листом від 09.07.2014р. № 10-02/2266/14, про відмову у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) у зв`язку з тим, що у робочому проекті землеустрою не були визначені умови та місце складування знятого ґрунтового покриву земельної ділянки, відсутні технологічні складові зняття, пересування, складування поверхневого шару ґрунту та не визначені строки виконання таких робіт, а також відсутня інформація щодо прізвища, ім`я та по батькові керівника (заступника), а також особи, відповідальної за додержання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, їх номери телефонів.

Вважаючи зауваження в рішенні державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 09.07.2015р. повністю усуненими, ТОВ "Українська нерудна компанія" 15.07.2015 року повторно звернулось до державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на зняття родючого шару ґрунту на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 6,0002 га, яка знаходиться в його приватній власності на підставі свідоцтва на право власності, на території Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Однак, рішенням державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, оформленим листом від 30.07.2014р. № 10-02/3005/14, позивачу повторно відмовлено у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву робочого шару ґрунту земельної ділянки, в зв'язку з не усуненням зауважень, зазначених у рішенні державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 09.07.2015р., а саме: позивачем не зазначено термін рекультивації відпрацьованого кар`єру та відсутня інформація щодо місця розташування, правового статусу земельної ділянки на якій передбачається здійснення рекультивації.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання його недійсним та скасування, зобов`язання державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області надати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки розміром 6,0002 га, що належить ТОВ "УНК" на праві власності на території Байківської сільської ради Калинівського району.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства виніс рішення, оформлене листом від 30.07.2014р. № 10-02/3005/14, про відмову у видачі позивачу дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту). Крім того, вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень від 30.07.2014 року, а оскільки, судом встановлено, що вищевказане рішення правомірне, то в задоволенні цієї частини позовних вимог суд першої інстанції також відмовив.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 166 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) рекультивація порушених земель - це комплекс організаційних, технічних і біотехнологічних заходів, спрямованих на відновлення ґрунтового покриву, поліпшення стану та продуктивності порушених земель.

Землі, які зазнали змін у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та у гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, підлягають рекультивації.

Для рекультивації порушених земель, відновлення деградованих земельних угідь використовується ґрунт, знятий при проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, шляхом його нанесення на малопродуктивні ділянки або на ділянки без ґрунтового покриву.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону земель» ґрунт - природно-історичне органо-мінеральне тіло, що утворилося на поверхні земної кори і є осередком найбільшої концентрації поживних речовин, основою життя та розвитку людства завдяки найціннішій своїй властивості - родючості.

Згідно зі ст. 168 Земельного кодексу України при здійсненні діяльності, пов'язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п. 4.8. Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 № 770 до компетенції Держсільгоспінспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі належить видача спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок відповідно до проектів, затверджених у встановленому порядку.

Згідно пункту 2 Порядку видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.01.2005 № 1 спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Пунктом 3.1 вказаного Порядку встановлено, що власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов'язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту.

Пунктом 4 Порядку визначено, що для отримання дозволу власник земельної ділянки, землекористувач або їх представник звертається із письмовою заявою до відповідного органу Держкомзему і наведено вичерпний перелік документів, що додаються до такої заяви.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.5 Порядку, заява про видачу дозволу та додані до неї матеріали розглядаються в термін не більше 30 календарних днів з дня їх одержання. За результатами розгляду матеріалів інспекційний орган Держкомзему видає дозвіл чи відмовляє у його видачі. У разі відмови у видачі дозволу інспекційний орган Держкомзему письмово повідомляє про це заявника із зазначенням причин відмови.

Згідно з положеннями норми пункту 3.3 Порядку дозвіл видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою, у якому повинні бути визначені умови зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та порядок проведення рекультивації порушених земель. Якщо в проекті ці умови не визначені чи визначені в неповному обсязі, відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів відмовляє у видачі дозволу.

Вид такого проекту землеустрою передбачений пунктом «з» статті 25 Закону України «Про землеустрій» - робочі проекти землеустрою щодо рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, зсувів, ущільнення, закислення, забруднення промисловими та іншими відходами, радіоактивними та хімічними речовинами, покращання сільськогосподарських земель, підвищення родючості ґрунтів.

Відповідно до частини 5 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Таким чином як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджється апеляційний суд позивач звернувся до державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на зняття родючого шару ґрунту на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 6,0002 га, яка знаходиться в його приватній власності на підставі свідоцтва на право власності, на території Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Однак, відповідно до рішення державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, оформленого листом від 30.07.2014р. № 10-02/3005/14, позивачу відмовлено у надані такого дозволу. При цьому, відповідач у даній відповіді вказав у зв'язку з чим він прийняв таке рішення, а саме у зв`язку з не зазначенням терміну рекультивації відпрацьованого кар`єру та відсутністю інформації щодо місця розташування, правового статусу земельної ділянки на якій передбачається здійснення рекультивації.

Отже, на момент винесення оскаржуваного рішення, позивачем не було надано усіх необхідних документів для отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (робочого шару ґрунту).

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно відмовив у видачі ТОВ «Українська нерудна компанія» дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо скасування оскаржуваного рішення.

В свою чергу, щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача видати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву, колегія суддів зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо видачі або відмови у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 162 КАС України суд може лише зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, судовий орган не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Крім того судом першої інстанції правильно зазначено, що вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасувати оскаржуване рішення, а оскільки, вищевказане рішення правомірне, то в задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у постанові суду першої інстанції зазначено, що дані щодо правового статусу земельної були зазначені у листі ТОВ «Україниська нерудна компанія» № 198 від 01.08.2014р., який міститься в матеріалах справи. Також було надано договір оренди земельної ділянки від 25.10.2005 р., укладеного між Калинівською РДА та ТОВ "УНК".

Суд першої інстанції зауважив, що вказаний лист було подано до інспекції сільського господарства у Вінницькій області після прийняття оскаржуваного рішення.

Проте, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не дано оцінку вказаним правовідносинам.

Так, суд апеляційної інстанції встановив, що навіть на дату розгляду справи апеляційним судом відповідачем ніяким чином не відреаговано на лист позивача №198 від 01.08.2014 року, хоча як встановлено ще судом першої інстанції вказаний лист був поданий до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, та відповідно до вимог чинного законодавства потребував відповідного реагування з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту листа позивача від 01.08.2014 року встановлено, що останній надається на виконання листа Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області №10-02/3005/14від 30.07.2014 року. Проте відповідачем ніяких рішень (про надання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву або про відмову у видачі документа дозвільного характеру) не приймалось (не повідомлялось заявника про це).

За таких обставин суд апеляційної інстанції вирішив вийти за межі позовних вимог для відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача розглянути лист поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» 01.08.2014 року за №198, оскільки відповідач не вчинив певних дій щодо розгляду вказаного листа позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у відповідній частині.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів скасовує оскаржувану постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, відповідно до ст. 94 КАС України, поверненню з Державного бюджету України підлягає 48, 72 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - скасувати, прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства у Вінницькій області розглянути лист поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" 01.08.2014 року за №198.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" судові витрати у розмірі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.