Справа № 826/20644/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2015 року 15:08 № 826/20644/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - Гуленка Ю.М.,

представника відповідача 2 - Кікалова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» Гончарова Сергія Івановича (далі - відповідач 2, Уповноважена особа Фонду), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Фонду, що полягає у невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 24.12.1997 p., адреса проживання: АДРЕСА_1) згідно до договору №43577 від 02.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер»;

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду, що полягає у невключенні даних ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 24.12.1997 p., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43577 від 02.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити дані ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1: паспорт НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 24.12.1997 p., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43577 від 02.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 24.12.1997 p., адреса проживання: АДРЕСА_1), яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 24.12.1997 p., адреса проживання: АДРЕСА_1) згідно до Договору №43577 від 02.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» Гончарова С.І. (м. Київ, вул. Сергія Струтинського, 8) подати у тижневий строк з моменту набрання рішенням по справі законної сили звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушуючи надані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження, незважаючи на відсутність жодної з підстав нікчемності укладеного 02.07.2014 року між Банком та ОСОБА_4 договору банківського вкладу (депозиту), Уповноважена особа Фонду безпідставно не включила дані ОСОБА_4 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що, на думку позивача, є протиправною бездіяльністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник Уповноваженої особи Фонду в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В наданих суду письмових запереченнях Уповноважена особа Фонду зазначила, що ОСОБА_4 є особою, яка не набула прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак правомірно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що єдиною підставою для включення позивача до Загального реєстру має бути наявність позивача в складеному Уповноваженою особою Переліку вкладників або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників. Оскільки позивача не було включено до Переліку вкладників, Фондом гарантування не могли здійснюватися відповідні процедури по виплаті відшкодування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 (Вкладник) та ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» (Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) №43577 від 02.07.2014 року, відповідно до якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 11 400,00 євро у тимчасове строкове користування на строк до 07.08.2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п.1.2 цього договору. Згідно до п.1.2. Договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 5,75 процентів річних.

Відповідно до наданої позивачем копії платіжного доручення № TR.57877.1278.85 від 02.07.2014 року на вкладний рахунок позивача зараховано грошові кошти в сумі 11400.00 евро.

Разом з тим, Правлінням Національного банку України винесено постанову від 14.08.2014 року №491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 року №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року №717 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 року №119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 року та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року.

Позивач, дізнавшись про відсутність її в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернувся до Фонду та Уповноваженої особи Фонду із заявою від 27.11.2014 року, у якій просила включити її до переліку (реєстру) вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

За результатами розгляду даного звернення (адвокатського запиту від 04.12.2014 року) Уповноважена особа Фонду листом від 05.12.2014 року №001/583 повідомила, що договір банківського вкладу №43577 від 02.07.2014 року, укладений між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

Вважаючи протиправною бездіяльність Фонду та її Уповноваженої особи, що полягає у невідшкодуванні коштів та невключенні до Повного переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Банку, чим порушено права позивача, у зв'язку із чим останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин 1-3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.5 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що після винесення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами та подає його до Фонду. В свою чергу, виконавчою дирекцією Фонду відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників затверджується реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно пояснень представника позивача, для отримання коштів вкладники ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з 21.11.2014 року по 31.12.2014 року включно можуть звертатись до установ банку-агента. На підставі отриманої інформації ПАТ «Альфа-Банк», повідомили позивача, що кошти виплачуватися не будуть, оскільки відомості шодо ОСОБА_4 відсутні в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В той час, як встановлено судом в ході судового розгляду, під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Уповноваженою особою Фонду вжито заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемних, встановлено вчинення працівниками та клієнтами Банку, в тому числі й позивачем дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право, зокрема:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

- повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

- звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

- залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

- приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

- зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;

- вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Поряд з тим, як вбачається з норм ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону, на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Поряд з тим, як вбачається з норм ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону, на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В той же час, суд зазначає, що даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними.

Інакше кажучи, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення та фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до наказу №34 від 30.10.2014 року, створено комісію щодо перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» на предмет виявлення договорів (правочинів), які є нікчемними.

Результати роботи комісії оформлено протоколом від 10.11.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується поясненнями представника відповідача 2, під час проведення перевірки робочою комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта, прізвище якого становить банківську таємницю в розумінні ст. ст. 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». З рахунку цього іншого клієнта, розмір вкладу якого становив 66 611,14 євро, кошти перераховувались на рахунок, відкритий на ім'я позивача та інших «вкладників».

В підтвердження вищевикладеного, відповідачем 2 надано до матеріалів справи виписку з депозитного рахунку інших фізичних осіб, з якого вбачається, що 02.07.2014 року з рахунку власника великого рахунку на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 11 400,00 євро.

Також вбачається, що грошовий вклад із значною сумою подрібнювався або розподілявся на суми до 11 400,00 євро і такими частками перераховувався на рахунки інших фізичних осіб.

Між тим, як зазначив відповідач 2, ОСОБА_4 була проідентифікована та введена до ОДБ ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» 01.07.2014 року, але жодного вкладу не оформлювала, а вклад № 43577 було відкрито 02.07.2014 року.

Так, як передбачено умовами договору №43577 від 02.07.2014 року, ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» приймає від Вкладника (ОСОБА_4) на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 11 400,00 євро у тимчасове строкове користування на строк, визначений договором.

В той час, як вбачається з платіжного доручення № TR.57877.1278.85 від 02.07.2014 р. платником є ОСОБА_6, яка сплатила кошти в сумі 11 400,00 євро, призначення платежу - перерахування грошових коштів на депозитний рахунок НОМЕР_3 на користь ОСОБА_4, що суперечить умовам вказаного договору.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не вносив готівки до каси, операції виконувались за домовленістю вкладника, який подрібнював свій вклад, з працівниками банку.

При цьому, також вбачається, що операції з перерахування коштів здійснювались з невеликим проміжком часу між цими операціями та в позаопераційний час банку.

Як зазначає відповідач 2, проведення зазначених операцій надавало можливість власнику вкладу, розмір якого значно перевищує суму 200000,00 грн. отримати цю суму повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами та є підставою для визначення нікчемності правочинів.

З огляду на викладене, відповідачем 2 вірно зроблено висновок про нікчемність договору банківського рахунку №43577 від 02.07.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» виключно з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб.

З урахуванням наведеного, на підставі висновків комісії з визнання нікчемними правочинів банківського вкладу та необхідністю звернення до правоохоронних органів, відповідачем 2 видано наказ №6 від 18.11.2014 року, яким визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, в тому числі договір банківського рахунку №43577 від 02.07.2014 року.

Крім того, вважаючи правочин від 02.07.2014 року таким, що не має цивільно-правового характеру фінансової операції, що проводилися між Банком та Клієнтом, завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, операції виконувались за домовленістю вкладника, який подрібнював свій великий вклад, з працівниками банку, а ідентифікація багатьох клієнтів була здійснена в неробочий час, що все в сукупності має злочинний умисел, Уповноважена особа Фонду звернулась із заявою 26.11.2014 року до органів МВС України щодо наявності в діях осіб ознак складу злочину.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду даної справи, відкрито кримінальне провадження №40017478, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що договір банківського рахунку №43577 від 02.07.2014 року, укладений позивачем з Банком визнано на підставі наказу №6 від 18.11.2014 року нікчемним, суд погоджується з твердженнями відповідача 2 на рахунок правомірності невнесення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду.

При цьому, суд погоджується з твердженнями відповідача 2, на рахунок того, що оскільки правочин щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемним, у останнього відсутні правові підстави для включення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено допущення відповідачем 1 бездіяльності щодо невключення ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за договором банківського рахунку, як наслідок суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог, щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників, Уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до переліку вкладників, а лише може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

При цьому, суд бере до уваги твердження відповідача 2 про те, що оскільки правочин щодо відкриття банківського рахунку та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, то позивач не має вкладу у Банку та не є вкладником банку, як наслідок грошові кошти, про які зазначено в адміністративному позові не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду, також враховуючи порушення кримінального провадження за фактом, а тому підстав для надання Фонду додаткової інформації стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_4 відсутні.

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Фонду у невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ОСОБА_4 та зобов'язання Фонду здійснити відшкодування коштів за вкладом позивача, з огляду на наступне.

Як вбачається з вищевикладених обставин, що не заперечується сторонами, загальний реєстр вкладників складається виконавчою дирекцією Фонду виключно на підставі поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ні Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено право Фонду затверджувати загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі інших документів, окрім поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, те що Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників, відомостей про ОСОБА_4 внесено не було, суд приходить до висновку про наявність у відповідача 2 правових підстав для невключення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду та, як наслідок, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, тому відсутні підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. При цьому, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення є процесуальним правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено дій чи бездіяльності відповідачів, які суперечили б вимогам, встановлених Конституцією та Законами України, у свою чергу, позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 26.01.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко