Справа № 822/54/15
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/54/15

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Кучерявої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Нетішинського відділення про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Нетішинського відділення про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що працівниками Славутської об'єднаної державної податкової інспекції проведена камеральна перевірка щодо своєчасності сплати авансових внесків з податку на прибуток за січень, лютий та березень 2013 року. За результатами проведеної перевірки складено акт №1206/1500/2139688 від 14.10.2014 року, на підставі якого 24.10.2014 року винесене податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № про сплату штрафу в сумі 14038,60 грн. в розмірі 20% від суми податкового боргу за платежем - авансовий внесок з податку на прибуток.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомлення-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області. В результаті розгляду первинної скарги Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийняте рішення №15962/10/22-01-10-13-14 від 04.12.2014 року, яким скаргу Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 24.10.2014 року залишено без змін.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковим органом правомірно, обґрунтовано з дотриманням норм чинного законодавства винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.57.1 ст.57 ПК України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України зазначено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Встановлено, що відповідач самостійно задекларував авансові внески з податку на прибуток за січень 2013 в сумі 25579,00, за лютий 2013 року в сумі 25579,00 грн., за березень 2013 року в сумі 19185,00 грн. Граничні терміни сплати самостійно задекларованих авансових внесків з податку на прибуток відповідно склали до: 18.01.2013 року, 20.02.2013 року та 29.03.2013 року.

У встановлені терміни самостійно задекларовані авансові внески з податку на прибуток сплачені не були, у зв'язку з чим станом на 30.03.2013 року виник податковий борг загальній сумі 70343,00 грн.

В подальшому суму податкового боргу за рішенням контролюючого органу №22 від 16.05.2013 року було розстрочено. Відповідно до договору №22/19026 від 16.05.2013 року розстрочений податковий борг підлягав сплаті у терміни: 10049,00 грн. - 14.06.2013, 10049,00 грн. - 15.07.2013 року, 10049,00 грн. - 14.08.2013 року, 10049,00 грн. - 14.09.2013 року , 10049,00 грн. -14.11.2013 року, 10049,00 грн. 14.12.2013 року.

Сплата даного податкового боргу відповідно до договору про розстрочення податкового боргу від 16.05.2013 року, підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 14.1.175 ч. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Частиною 126.1 ст.126 ПК України передбачено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України у інформаційному листі №1602/11/10/14-14 від 18.11.2014 року зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Ураховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у рішенні про розстрочення, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу розстрочення суми податкового боргу (сплата якої вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Аналогічне регулювання було встановлено підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-279а14.

На підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що передбачена ч.126.1 ст.126 ПК України штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов'язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.

Дана норма не містить винятків для застосування штрафу за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, в тому числі і у випадку розстрочення його виконання.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.