Справа № 463/726/15-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Львів Справа №463/726/15-а

Провадження №2-а/463/62/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань Цуняк Л.Я.

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справа України в Тернопільській області, третя особа: інспектор з АП Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить скасувати постанову інспектора з АП Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 серії АА2 №537708 від 07.02.2015 року у справі про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивує тим, що 07.02.2015р. о 11.55 год. приблизно на 105 км автодороги Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль, позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1, був зупинений відповідачем, який висловив вимогу надати йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повідомивши, що позивач порушив правила дорожнього руху, оскільки на думку інспектора він здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.

Однак, позивач не вчиняв даного порушення, оскільки рухаючись по дорозі в межах допустимої швидкості руху здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався в напрямку його руху з швидкістю, що була нижчою 30 км/год. День був ясним, сонячним, оглядовість дороги в напрямку руху, була хорошою, дорога на протязі значної відстані була прямою, необмеженою геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об'єктами, а також транспортними засобами.

Перед здійсненням обгону позивач здійснив усі, передбачені п.14.2. ПДР заходи, зокрема, переконався, що не розпочато обгону його транспортного засобу, водій транспортного засобу обгін якого він здійснив не подав сигналу про поворот, смуга зустрічного руху вільна на достатній відстані та добре проглядається, після обгону він міг не створюючи жодних перешкод повернутися на займану смугу. Вказане підтверджується також успішним завершенням позивачем даного маневру без створення будь-яких небезпечних ситуацій.

Розмітка, яка б розмежовувала транспортні потоки, яку можна було б помітити під час руху навіть у сонячний день та кваліфікувати відповідно до визначень наведених у ПДР, в місці здійснення позивачем маневру взагалі відсутня.

Разом з тим, відповідачем зауваження позивача та спроби звернути його увагу на відсутність суцільної лінії в місці здійснення ним маневру, на достатню оглядовість території здійснення обгону та надзвичайно низьку швидкість транспортного засобу, обгін якого він здійснив, залишена відповідачем поза увагою. При цьому жодної аварійної ситуації позивач не створював, іншим учасникам дорожнього руху не перешкоджав.

Відео фіксація «порушення», яка згідно з приміткою в протоколі може бути надана відповідачем на вимогу суду позивачу, незважаючи на його прохання, пред'явлене не було, що взагалі ставить під сумнів існування чи характеру доказовості вчинення порушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні вищенаведеним. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, доказів в заперечення позовних вимог суду не представив, вимоги ухвали суду від 25.02.2015р. про витребування у відповідача відео фіксацію порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, яке стало підставою для притягнення останнього до відповідальності, та яке зазначено як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №826735 не виконав.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні за даної явки, а тому справу слід розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №537708 від 07.02.2015р. (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із вчиненням правопорушення, яке виразилося у тому, що 07.02.2015р. о 11:55 год. водій ОСОБА_2 на 105 км автодороги Івано- Франківськ - Бучач - Тернопіль, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив пп.г п.14.6 та 1.1 д.2 ПДР України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.2, 4, 6 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови до такої додається протокол АП1 3826735 та відео на вимогу суду (а.с.5).

Однак не зважаючи на витребування судом відео фіксації порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, яке стало підставою для притягнення останнього до відповідальності відповідач вимоги суду не виконав, вказані докази не представив.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №826735 (а.с.6), на підставі якого 07.02.2015 року інспектором з АП Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №537708 (а.с.5).

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема його об'єктивну сторону, яку визначає в тому числі час, місце, спосіб та умови скоєння правопорушення.

В позовній заяві позивач заперечив факт порушення ним вимог пп.г п.14.6 та 1.1 д.2 ПДР України та пояснив, що перед здійсненням обгону позивач здійснив усі, передбачені п.14.2. ПДР заходи, зокрема, переконався, що не розпочато обгону його транспортного засобу, водій транспортного засобу обгін якого він здійснив не подав сигналу про поворот, смуга зустрічного руху вільна на достатній відстані та добре проглядається, після обгону він міг не створюючи жодних перешкод повернутися на займану смугу.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, суду жодних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не представив.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, не зважаючи на зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові, що до них додається відео, таке відповідачем на вимогу суду представлено не було, викладені в позовній заяві пояснення позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачем не спростовано, а тому суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В оспорюваній постанові всупереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням вимог ст.ст. 9, 33, 251, 280 КпАП України, а тому таку слід скасувати.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а не суду.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160-163, 171-2 КАС України, -

постановив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову серії АА2 №537708 від 07.02.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Я. Головатий