Справа № 346/551/15-а
Суддя: Потятинник Ю. Р.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/551/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю.Р., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі про зобов»язання здійснити нарахування та виплату пенсії за попередній період, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі та з 01 липня 1997 року отримує пенсію по інвалідності: ІІІ група загального захворювання згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданим Пенсійним фондом України 30.10.2014 року. Усі пенсійні виплати він отримував від відповідача у готівковій формі - пенсію йому приносили додому.

З вересня 2002 року по вересень 2014 року він знаходився в місцях позбавлення волі.

09 вересня 2002 року під час особистого обшуку у нього, як затриманого, було виявлено та вилучено: паспорт НОМЕР_2 посвідчення водія НОМЕР_3, талон НОМЕР_4, пенсійне посвідчення НОМЕР_5 та інші документи.

У 2002 році обвинувальний висновок про обвинувачення ОСОБА_1 разом з матеріалами кримінальної справи направлено до Тисменицького районного суду, вироком якого у 2003 році його засуджено до 12 років позбавлення волі. 09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звільнений по відбуттю міри покарання.

Після повернення додому позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі про поновлення виплати йому пенсії по інвалідності.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі від 12 листопада 2014 року, вих. №118/М-12, виплата пенсії ОСОБА_1 проведена по 31 січня 2004 року. З лютого по липень 2004 року йому проводилось нарахування пенсії, яка не виплачувалась у зв»язку з відсутністю особи, а з серпня 2004 року нарахування пенсії припинено згідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою у разі не отримання пенсії протягом 6 місяців підряд територіальним органом Пенсійного фонду припиняється нарахування пенсії.

18 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі із заявою про поновлення виплати пенсії. З жовтня 2014 року йому поновлено виплату пенсії по інвалідності.

Щодо нарахування та виплати пенсії за попередній період, позивачу повідомлено наступне: згідно ч.1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Управлінням Пенсійного фонду проведено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1, починаючи з 17.09.2011 р. В жовтні 2014 року на додаткові відомості йому нараховано 12 939, 54 грн., в тому числі одноразова виплата пенсії за період з 17.09.2011 р. по 31.08.2012 р. в сумі 9 792, 54 грн.

У виплаті пенсії з лютого 2004 р. по серпень 2011 р. позивачу відмовлено у зв»язку з тим, що він її не отримував з власної вини. Проте, це твердження не відповідає дійсності.

Згідно ст. 89 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у разі позбавлення пенсіонера волі виплата призначеної пенсії здійснюється на загальних підставах.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 повинен був отримувати пенсію по інвалідності по місцю знаходження установи виконання покарань. Адміністрація установи, в якій він знаходився, повинна була надіслати в Управління Пенсійного фонду за її місцезнаходженням повідомлення про прибуття засудженого та довідку із зазначенням реквізитів для перерахування пенсії.

Проте, пенсію в установах виконання покарань позивач не мав змоги отримувати по причині того, що під час обшуку у нього як затриманого, працівниками прокуратури вилучено паспорт та пенсійне посвідчення. Оскільки, вони не були речовими доказами, то до суду не були передані, хто відповідав за їх зберігання 12 років - не відомо.

Це підтверджується листом з Тисменицької районної прокуратури від 22 вересня 2014 року № 83-121-14, наданим на запит позивача, згідно якого заступник прокурора Тисменицького району Т.Безбородько повідомив, що 09.09.2002 р. під час особистого обшуку ОСОБА_1 у нього вилучено разом з іншими документами паспорт та пенсійне посвідчення. На даний час вилучені у нього під час особистого обшуку документи у прокуратурі відсутні. Тому, після повернення до м. Коломиї після відбуття покарання позивач змушений був поновлювати всі особисті документи.

Таким чином, він не міг звернутися до адміністрацій установ виконання покарань щодо переводу йому пенсії, оскільки не мав документів, які б посвідчували право на її одержання, а також документів, що посвідчують його особу. З цієї ж причини він не міг оформити доручення для одержання його пенсії комусь з рідних чи знайомих.

Крім того, позивач був і є хворий. Під час виконання покарання він практично не усвідомлював своїх дій. Це підтверджується медичною довідкою, виданою начальником лікувального закладу при Софіївській ВК №45, згідно якої ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІ групи до кінця відбування терміну покарання. Діагноз: посттравматична енцефалопатія ІІІ ст. у вигляді правобічного геміпарезу, гемігіпестезії. Хронічний посттравматичний церебральний арахноїдит. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СНІ І А ст. Мутизм.

Згідно довідки, виданої бухгалтерією Сокальської виправної колонії (№47) від 25 листопада 2014 р., вих. №10/47-4/29-14/М-29, ОСОБА_1 відбував покарання в установі з 03.12.2003 р. по 25.02.2009 р. За час відбування покарання в Сокальській ВК-47 на його рахунок пенсія не надходила.

Згідно довідки, виданої Софіївською виправною колонією (№45) від 27 листопада 2014 р. вих. № 45/4-10179, за весь час відбування покарання ОСОБА_1 в даній установі повідомлення до Софіївського управління пенсійного фонду України про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду у м. Коломиї Івано-Франківської області не відправлялося, тобто, ОСОБА_1 пенсію в установі не отримував.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Виходячи з положень ч.1 ст. 47 вищезгаданого закону, яким встановлено порядок виплати пенсій, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють щомісяця виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на зазначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За правила ч.2 даної статті пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Згідно ч.3 ст. 47 - під час перебування пенсіонера у місцях позбавлення волі виплата призначеної йому пенсії здійснюється на загальних підставах у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки позивач знаходився в місцях позбавлення волі, у нього було вилучено документи, що посвідчують особу і дають право на отримання пенсії, і він не мав можливості поновити ці документи, враховуючи його фізичний стан згідно встановленого лікарем діагнозу, він не мав можливості звернутися до Управління пенсійного фонду про переведення йому пенсії за його постійним місцем перебування, не міг дати довіреності на отримання пенсії. Тому, просить суд зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, 1959 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 пенсію по інвалідності за період з лютого 2004 року по серпень 2011 року, з урахуванням індексу інфляції за весь зазначений період.

Відповідач подав заперечення проти позову згідно якого вказує, що позивач 18 вересня 2014 р. звернувся в Управління з заявою про поновлення виплати пенсії. Згідно ст. 46 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Оскільки, припинення виплати проведено у відповідності до норм чинного законодавства, в зв»язку з відсутністю позивача, а не з вини органу, що призначає і виплачує пенсію поновлення виплати проведено згідно ч.1 ст. 46 Закону, тобто управлінням проведено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1,

В жовтні 2014 року на додаткові відомості ОСОБА_1 нараховано 12 939, 54 грн., в тому числі одноразова виплата пенсії за період з 17.09.2011 р. по 31.08.2012 р. в сумі 9792, 54 грн. Решта суми буде виплачуватись щомісяця рівними частинами. Таким чином, поновлення виплати пенсії проведено у відповідності до норм чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі та з 01 липня 1997 року і отримує пенсію по інвалідності загального захворювання згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується довідкою відповідача та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданим Пенсійним фондом України 30.10.2014 року.

З 09.09.2002 року по 09.09.2014 року позивач перебував в місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення.

09 вересня 2002 року під час особистого обшуку у нього, як затриманого, було виявлено та вилучено: паспорт НОМЕР_2 посвідчення водія НОМЕР_3, талон НОМЕР_4, пенсійне посвідчення НОМЕР_5 та інші документи, що підтверджується протоколом особистого обшуку.

Після повернення з місць позбавлення волі 18 вересня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про поновлення виплати йому пенсії по інвалідності.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі від 12 листопада 2014 року, вих. №118/М-12, виплата пенсії ОСОБА_1 проведена по 31 січня 2004 року. З лютого по липень 2004 року йому проводилось нарахування пенсії, яка не виплачувалась у зв»язку з відсутністю особи, а з серпня 2004 року нарахування пенсії припинено згідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою у разі не отримання пенсії протягом 6 місяців підряд територіальним органом Пенсійного фонду припиняється нарахування пенсії.

З жовтня 2014 року йому поновлено виплату пенсії по інвалідності.

З приводу нарахування та виплати пенсії за попередній період, позивачу повідомлено, що згідно ч.1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Управлінням Пенсійного фонду проведено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1, починаючи з 17.09.2011 р. В жовтні 2014 року на додаткові відомості йому нараховано 12 939, 54 грн., в тому числі одноразова виплата пенсії за період з 17.09.2011 р. по 31.08.2012 р. в сумі 9 792, 54 грн.

У виплаті пенсії з лютого 2004р. по серпень 2011р. позивачу відмовлено, мотивуючи тим, що він її не отримував з власної вини.

Згідно ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії.

Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 46 ч.2 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно ст. 89 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у разі позбавлення пенсіонера волі виплата призначеної пенсії здійснюється на загальних підставах.

Листом Тисменицької районної прокуратури від 22 вересня 2014 року № 83-121-14, наданим на запит позивача, останнього повідомлено, що 09.09.2002 р. під час особистого обшуку у нього вилучено разом з іншими документами паспорт та пенсійне посвідчення. Вилучені документи у прокуратурі відсутні. Оскільки, ці документи не були речовими доказами, то до суду не були передані, хто відповідав за їх зберігання невідомо.

Тому, після відбуття покарання позивач змушений був поновлювати всі особисті документи. Таким чином, він не міг звернутися до адміністрацій установ виконання покарань щодо переводу йому пенсії, оскільки не мав документів, які б посвідчували право на її одержання, а також документів, що посвідчують його особу. З цієї ж причини він не міг оформити доручення для одержання його пенсії комусь з рідних чи знайомих.

Крім того, позивач відповідно до медичної довідки, виданої начальником лікувального закладу при Софіївській ВК №45, визнаний інвалідом ІІ групи до кінця відбування терміну покарання. Діагноз: постравматична енцефалопатія ІІІ ст. у вигляді правобічного геміпарезу, гемігіпестезії. Хронічний посттравматичний церебральний арахноїдит. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СНІ І А ст. Мутизм.

Згідно довідки, виданої бухгалтерією Сокальської виправної колонії (№47) від 25 листопада 2014 р., вих. №10/47-4/29-14/М-29, позивач відбував покарання в установі з 03.12.2003 р. по 25.02.2009 р. За час відбування покарання в Сокальській ВК-47 на його рахунок пенсія не надходила.

Згідно довідки, виданої Софіївською виправною колонією (№45) від 27 листопада 2014 р. вих. № 45/4-10179, за весь час відбування покарання ОСОБА_1 в даній установі повідомлення до Софіївського управління пенсійного фонду України про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду у м. Коломиї Івано-Франківської області не відправлялося, тобто позивач пенсію в установі не отримував.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Виходячи з положень ч.1 ст. 47 вищезгаданого закону, яким встановлено порядок виплати пенсій, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють щомісяця виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на зазначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За правила ч.2 даної статті пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Згідно ч.3 ст. 47 даного Закону під час перебування пенсіонера у місцях позбавлення волі виплата призначеної йому пенсії здійснюється на загальних підставах у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до ст. 44 ч. 3 Закону органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки позивач знаходився в місцях позбавлення волі, у нього було вилучено документи, враховуючи його фізичний стан згідно встановленого лікарем діагнозу, суд вважає, що він не мав достатньої можливості звернутися до Управління Пенсійного фонду про переведення йому пенсії за його постійним місцем перебування, не міг дати довіреність на отримання пенсії іншою особою. Після звільнення з місць позбавлення волі позивач відразу звернувся до відповідача. Таким чином, суд вважає, що вина позивача відсутня, в той час як відповідач, не скориставшись правом вимоги відповідних документів і не перевіривши причини неотримання пенсії позивачем, припинив її нарахування та виплату, чим порушив конституційне право позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України).

Тому, з метою поновлення порушеного права слід зобов»язати управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності за період з лютого 2004 року по серпень 2011року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, як це передбачено ст. ст. 42, 46 ч.2 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». В решті позову з цих підстав слід відмовити.

На підставі викладеного та ст. 46 Конституції України, ст. 89 Закону України "Про пенсійне забезпечення», ст. 7 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. 159-163, 183-2, 255, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково. Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, 1959 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 пенсію по інвалідності, за період з лютого 2004 року по серпень 2011 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії повної постанови через Коломийський міськрайсуд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського Апеляційного адміністративного суду.

Суддя Потятинник Ю. Р.