Справа № 816/3788/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р.Справа № 816/3788/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра М" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2014р. по справі № 816/3788/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра М"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра-М" (далі - ТОВ "Астра-М", позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому просив суд:

-визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 №/1359, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 626 624,50 грн.;

-визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 №/1360, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 292 420,00 грн.;

-визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 №/1361, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 33 024,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2014 року скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Астра-М" (місцезнаходження: пр-кт 50 років Жовтня, 1-Б, м. Кременчук, Полтавська область) зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради 14.04.2004 (ідентифікаційний код 32860704), про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 58).

До зареєстрованих видів діяльності позивача за КВЕД-2010, згідно з довідкою Управління статистики у м. Кременчуці, відносяться: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; неспеціалізована оптова торгівля; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; інша допоміжна діяльність у сфері страхування та пенсійного забезпечення (а.с. 59). На даний момент, як пояснив представник позивача, ТОВ "Астра-М" здійснює господарську діяльність, пов'язану із наданням дилерських послуг із продажу автотранспортних засобів у власному автосалоні у м. Кременчуці.

Наказом начальника Кременчуцької ОДПІ від 28.04.2014 №1430 відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2014 року було призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Астра-М" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2013, законодавства про збір та облік єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 (а.с. 82).

На підставі даного наказу працівниками Кременчуцької ОДПІ у період з 20.05.2014 по 02.06.2014 була проведена відповідна перевірка ТОВ "Астра-М", результати якої оформлено актом від 06.06.2014 №1546/16-03-22-01-08/32860704 (а.с. 40-53).

Висновками вказаного акту перевірки встановлено порушення ТОВ "Астра-М", зокрема, вимог п. 135.1 ст. 135, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, п. 138.5, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 502 827,00 грн., у тому числі за 4 квартал 2011 року - на 7 637,00 грн., за 1 квартал 2012 року - 65,00 грн., 2 квартал 2012 року - на 73,00 грн., за 3 квартал 2012 року - на 133,00 грн., за 2013 рік - на 494 919,00 грн.; порушення п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, п. 138.5, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 292 420,00 грн., у тому числі за 4 квартал 2011 року - на 74 246,00 грн., за 4 квартал 2012 року - на 2 018,00 грн., за 2013 рік - на 216 156,00 грн.; порушення п. 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 22 016,00 грн., у тому числі за липень 2011 року - на 21 129,00 грн., за серпень 2011 року - на 134,00 грн., за вересень 2011 року - на 110,00 грн., за жовтень 2011 року - на 7,00 грн., за листопад 2011 року - на 76,00 грн., за січень 2012 року - на 57,00 грн., за квітень 2012 року - на 2,00 грн., за травень 2012 року - на 34,00 грн., за червень 2012 року - на 29,00 грн., за липень 2012 року - на 33,00 грн., за серпень 2012 року - на 49,00 грн., за вересень 2012 року - на 36,00 грн., за жовтень 2012 року - на 11,00 грн., за листопад 2012 року - на 27,00 грн., за грудень 2012 року - на 97,00 грн., за липень 2013 року - на 72,00 грн., за серпень 2013 року - на 15,00 грн., за вересень 2013 року - на 25,00 грн., за листопад 2013 року - на 73,00 грн.

На підставі висновків акту від 06.06.2014 №1546/16-03-22-01-08/32860704 відповідачем 27.06.2014 були винесені:

- податкове повідомлення-рішення №/1359, яким ТОВ "Астра-М" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 626 624,50 грн. (502827,00 грн. - за основним платежем та 123 797,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 37);

- податкове повідомлення-рішення №/1360, яким ТОВ "Астра-М" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 292 420,00 грн. (а.с. 38);

- податкове повідомлення-рішення №/1361, яким ТОВ "Астра-М" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 33 024,00 грн. (22 016,00 грн. - за основним платежем та 11 008,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 39).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

02.11.2009 між ПП "Авіс Сістемс" (виконавець) та ТОВ "Астра-М" (замовник) був укладений договір на виконання робіт (послуг) №02/11-А, за умовами якого замовник доручає, а виконавець виконує роботи, а саме: облаштування покрівлі та благоустрій. Відповідно до пункту 3.1 договору оплата рахунку здійснюється замовником в повному обсязі з обов'язковим зазначенням в платіжних документах номера та дати рахунку або на підставі договору в строки, узгоджені обома сторонами. За взаємною згодою сторін може бути застосована інша форма розрахунків, не заборонена чинним законодавством України (а.с. 29).

На оплату робіт, виконаних за даним договором, виконавець виписав на ім'я замовника податкову накладну №4112 від 30.11.2009 на суму 2 820 000,00 грн., у тому числі ПДВ 470 000,00 грн. (а.с. 11).

В рахунок оплати вартості будівельних робіт ТОВ "Астра-М" 01.12.2009 був виданий простий вексель №АА 056869.

Акт приймання-передачі простого векселя позивачем не надано.

Відповідач, посилаючись на те, що станом на 01.12.2010 вексель не був пред'явлений ПП "Авіс Сістемз" до сплати, зазначає, що з перебігом трирічного строку з дня настання терміну платежу за векселем сума заборгованості набуває ознак безповоротної фінансової допомоги, яка підлягає включенню до складу доходів емітента за підсумками звітного періоду, в якому така заборгованість визнана безповоротною фінансовою допомогою.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.2006 р. № 3480-IV, вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Женевською Конвенцією запроваджено Уніфікований закон про переказний та простий векселі від 07.06.1930 р. (далі-Уніфікований закон), до якої Україна приєдналася згідно із Законом від 06.07.1999 року.

Статтею 75 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі наведено перелік обов'язкових реквізитів для простого векселя, а саме простий вексель містить: (1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Так, відповідно до ст. 33 Уніфікованого закону переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу:

- за пред'явленням;

- у визначений строк від пред'явлення;

- у визначений строк від дати складання;

- на визначену дату.

Переказні векселі, що містять або інші строки платежу, або передбачають оплату частинами, є недійсними.

Згідно зі ст. 34 Уніфікованого закону переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами. Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

З наведеного випливає, що початок перебігу строку позовної давності для зобов'язань за простим векселем починається від дати настання строку платежу, зазначеному у векселі.

Розрахунок за виконані роботи був проведений ТОВ "Астра-М" 01.12.2009 одним простим векселем серії АА номеру вексельного бланку 056869 номінальною вартістю 2 820 000,00 грн. зі строком погашення по пред'явленню.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Разом з цим положенням статті 70 Уніфікованого закону передбачено, що позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

В силу наведеного, строк позовної давності настає саме через три роки від дати виникнення обов'язку у позивача сплатити суму коштів, обумовлену простим векселем, за умови відсутності обставин, що переривають перебіг строків позовної давності.

Відповідно до ст. 36 Уніфікованого закону, якщо переказний вексель виданий строком на один або кілька місяців від дати видачі або від пред'явлення, то строк платежу за векселем настає у відповідну дату того місяця, в якому платіж повинен бути здійснений.

Таким чином ТОВ "Астра-М" зобов'язане було сплатити суму коштів за простим векселем у розмірі 2 820 000,00 грн. до 01.12.2010. Відтак строк позовної давності за вказаним векселем сплинув 02.12.2013.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ПП "Авіс Сістемз" 09.03.2011 внесено запис за №3000869 про припинення юридичної особи за судовим рішенням у зв'язку з визнанням банкрутом (а.с. 90).

З огляду на встановлені обставини справи, обґрунтованим є висновок перевірки про набуття кредиторської заборгованості позивача за простим векселем ознак безповоротної фінансової допомоги, яка підпадає під визначення, наведене у пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, де безповоротна фінансова допомога - це, крім іншого сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що строк пред'явлення вищеназваного векселя обумовлювався сторонами у три роки, колегія суддів до уваги не бере, оскільки позивачем не надано доказів в підтвердження вказаних обставин.

Правове регулювання порядку формування доходів і витрат підприємства знаходить своє відображення у розділі ІІІ Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

- доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

- інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу (п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України).

Таким чином після закінчення трьох років з дня настання терміну платежу за простим векселем сума заборгованості за таким векселем автоматично набуває ознак безповоротної фінансової допомоги, яку позивач мав включити до складу доходів за підсумками звітного податкового періоду, у якому така заборгованість визнана безповоротною фінансовою допомогою.

Отже, правомірним є висновок податкового органу про порушення позивачем пп.135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК Украині, що призвело до заниження позивачем бази оподаткування податком на прибуток.

02.07.2011 між ТОВ "Астра-М" (замовник) та ТОВ "Феніксбуд-М" (підрядник) був укладений договір про виконання роботи №02072, за умовами якого підрядник зобов'язується на свій ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору будівельні, монтажні, пусконалагоджувальні та інші роботи, що виконуються під час капітального та поточного ремонту будівель, а замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно до пункту 3.1 договору за виконання передбачених договором робіт замовник сплачує підряднику 126 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 21 000,00 грн. Здавання виконаних робіт та приймання їх замовником оформлюється актом приймання виконаних підрядних робіт, який підписується повноважними представниками сторін (а.с. 28).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Астра-М" на праві приватної власності належить будівля автосалону загальною площею 1454,9 м2 по пр-кту 50 років Жовтня, 1-В у м. Кременчук, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Кременчуцькою міською радою 11.05.2007 (а.с. 108), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2007 №14518452, виданим Комунальним підприємством "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с. 109).

В підтвердження факту виконання робіт по договору позивачем надано акт №15 приймання виконаних підрядних робіт за липень 2011 року форми КБ-2в (а.с. 25-26), згідно з яким ТОВ "Феніксбуд-М" здійснило виконання наступних робіт: монтаж покрівельного покриття з профільного листа при висоті будівлі до 25 м площею 100 м2; улаштування пароізоляції прокладної в один шар площею 100 м2; теплоізоляція покриттів (металопрофілю); установлення каркасів і сіток; улаштування вирівнюючих стяжок цементно-піщаних площею 100 м2.

Довідка про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, яка є однією з форм первинних облікових документів у будівництві, запроваджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.09.2011 №195, який був чинним на момент фактичного виконання робіт за договором, позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ч. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що обов'язковою умовою договору підряду є обсяг і зміст робіт, їх ціна, що повинна відповідати проектно-кошторисній документації.

Між тим, проектно-кошторисну документацію з зазначенням обсягу, змісту, ціни робіт, виду та вартості матеріалу необхідного для виконання робіт згідно з договором від 02.07.2011 року позивачем не надано.

Також, позивачем не надано довідку про договірну ціну, на підставі якої був складений акт приймання робіт № 15.

На підтвердження права формування податкового кредиту за договором від 02.07.2011 №02072 позивач надав податкову накладну №83/001 від 29.07.2011, виписану ТОВ "Феніксбуд-М" на оплату вартості виконаних підрядних робіт згідно акту №15 за липень 2011 року у розмірі 126 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 21 000,00 грн. (а.с. 10).

Разом з тим, позивач не довів необхідності придбання таких послуг, які він вже отримав двома роками раніше у такому ж самому вигляді і такому самому обсязі від ТОВ "Авіс-Сістемз" відповідно до акту №ОУ-4112 приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2009 року форми КБ-2в (а.с. 12-14) за договором на виконання робіт №02/11-А від 02.11.2009.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У той же час статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Згідно акту перевірки, позивачем було віднесено до витрат витрати по господарським операціям з ТОВ "Феніксбуд-М".

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що оплата послуг по вказаному контрагенту позивачем до витрат не включена, колегія суддів до уваги не бере, оскільки позивачем не надано доказів в підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до п. 138.2 ст. Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відображена у даних податкового обліку позивача господарська операція за участю ТОВ "Феніксбуд-М" фактично не відбулася внаслідок не підтвердження позивачем реальності спірної господарської операції належно оформленими первинними документами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість висновку перевірки про завищення позивачем податкового кредиту та витрат по взаємовідносинах із ТОВ "Феніксбуд-М".

Також, ТОВ "Астра-М" укладено з ПрАТ "Київстар" договір №5155488 від 07.06.2011 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку.

У перевірений період позивач за вказаним договором отримував від мобільного оператора послуги зв'язку у роумінгу.

В бухгалтерському обліку вищевказані операції відображено наступними бухгалтерські проводками: Дт 92 Кт 631 - 5 463,00 грн.; Дт 641 Кт 644 - 1 016,00 грн.

Необхідність придбання послуг у роумінгу позивач пояснив спрямованістю господарської діяльності на укладення можливих контрактів із нерезидентами.

Роумінг, відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", це послуга стільникового рухомого зв'язку, яка забезпечує можливість абонентам здійснювати двосторонній зв'язок без подання будь-якої попередньої заяви або з такою під час переміщення із зони дії одного оператора до іншого як у межах України, так і за її межами.

За змістом п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг у зв'язку з придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так само, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати, визначено як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

При цьому під господарською діяльністю, згідно з визначенням наведеним у пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, слід розуміти діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Тобто, визначальним чинником для віднесення сплачених у ціні придбаних послуг/товарів сум ПДВ та валових витрат є факт придбання цих послуг/товарів саме з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності суб'єкта підприємництва.

Всупереч наведеному, документальних доказів необхідності та доцільності використання послуг мобільного зв'язку у роумінгу (як то договори про наміри, попередні договори чи зовнішньоекономічні контракти тощо) у безпосередній виробничій діяльності підприємства позивач не надав.

Таким чином Кременчуцькою ОДПІ правомірно виключено зі складу податкового кредиту позивача суму ПДВ в ціні придбаних у ПрАТ "Київстар" послуг у розмірі 1 016,00 грн. та зі складу валових витрат у розмірі 5 463,00 грн., як таких, що не спрямовані на обслуговування та управління підприємством.

Отже відповідач, діючи на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, правомірно виніс спірні податкові повідомлення-рішення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра М" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2014р. по справі № 816/3788/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2015 р.