Справа № 185/8214/14-а (2-а/185/212/14)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 рокусправа № 185/8214/14-а (2-а/185/212/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року у справі № 185/8214/14-а (2-а/185/212/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

18 серпня 2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.01.2014року по 01.07.2014року у розмірі меншому ніж передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.01.2014року по 01.07.2014року в розмірі передбаченому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з урахуванням виплачених сум; зобов'язати відповідача проводити їй виплати допомоги по догляду за дитиною з дати подачі адміністративного позову та до закінчення строку передбаченого Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» щомісячно, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та забезпечити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Павлоградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 18.02.2014р. по 30.06.2014р., відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 18.02.2014 р. по 30.06.2014 р. включно, відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, згідно свідоцтва про народження, є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з 27.02.2013 року отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір допомоги, яку отримала позивач, складає: січень 2014р. - 513,36грн., з лютого 2014р. по червень 2014р. включно - 514,39грн., що підтверджується довідкою УСЗН № 1075 від 24.07.2014 року.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 3 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з ч. 1 ст. 15, п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами, внесеними п. 23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Так дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано недійсними деякі положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно внесення змін до деяких законодавчих актів, але відповідно до зазначеного Рішення положення п. 23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не було предметом розгляду Конституційного Суду України, і відповідно неконституційним не визнавались.

Проте відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Так, ані Законом України «Про державний бюджет України» на 2009-2014 роки, ані іншими законами, не встановлювалось на 2009-2014 роки інший ніж у Законі № 2811-ХІІ розмір допомоги, та не надавалось Кабінету Міністрів України право визначати розміри такої допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, отже відповідач з 1 січня 2011 року, повинен був керуватися Законом № 2811- ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. застосовуватися не може, оскільки воно в частині розміру допомоги суперечить вищевказаному закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", з 01 липня 2014 року внесено зміни до Закону України "про державну допомогу сім'ям з дітьми" та виключено розділ ІV цього Закону "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку".

Таким чином, після 01 липня 2014 року будь-які правові підстави для виплати позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відсутні та позовні вимоги може бути задоволено лише до 30 червня 2014 року, тобто до змін в законодавстві України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 10.09.2014 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов