Справа № 826/19134/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 січня 2015 року 15:17 № 826/19134/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Журби М.В.,

представника відповідача - Безсмертної М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» (надалі - ТОВ «ТЕК «Гермес», позивач) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, відповідач) про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість всього на суму 5 000 000 грн., в тому числі за червень 2014 року на суму 333 333,00 грн., за липень 2014 року на суму 4 666 667,00 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014р., виписаного на підставі акту №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р.; визнання протиправними дій, що виразились у внесенні до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту ТОВ «ТЕК «Гермес» з податку на додану вартість на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р.; зобов'язання поновити в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842), які були виключені на підставі акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.» та в АІС «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р. та додатку № 5 до них; зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес», оформлені актом № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р.; зобов'язання відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» дані податкової звітності ТОВ «ТЕК «Гермес», шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період 01.06.2014р. по 31.07.2014р.

Свої позовні вимоги ТОВ «ТЕК «Гермес» обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що первинні бухгалтерські документи, отримані ТОВ «Київконсалт» відповідають вимогам закону та мають усі необхідні реквізити. Таким чином, зазначені суми по податкових накладних правомірно включені позивачем до податкового кредиту відповідного періоду.

Під час здійснення господарських операцій контрагент позивача мав належну й необхідну цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію, реєстрацію платника податків та не був позбавлений прав і не мав обмежень укладати будь-які договори у відповідності з діючим законодавством України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки та запереченнях проти адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено наступне.

ТОВ «ТЕК «Гермес» зареєстроване 10.12.2009p. у Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації, свідоцтво про державну реєстрацію № 0025307. Код суб'єкта господарювання за

ТОВ «ТЕК «Гермес» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 14.12.2009р. за №168849, перебуває на обліку в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 20.03.2012 року № 200033987, позивач зареєстрований платником ПДВ. Індивідуальний податковий номер 09.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на підставі повідомлення № 147/10/26-50-22-07 від 01.10.2014р., наказу від 01.10.2014р. №2506, згідно з ст.78. п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова невиїзна перевірку ТОВ «ТЕК «Гермес» з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Київконсалт», та ТОВ «Нафтогаз трейд», за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.

За результатами перевірки складено акт № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. про результати документальної позапланової невиїзної перевірки (надалі - акт перевірки).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, встановлено порушення ТОВ «ТЕК «Гермес» п.198.3. 11.198.6 ст.198. п.201.4 ст.201 Податковою кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок па додану нариси, всього на суму 5 000 000 грн., в тому числі за червень 2014 року на суму 333 333 грн., за липень 2014 року на суму 4 666 667 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що у ТОВ «Київконсалт» відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток операцій з контрагентами в розумінні: ст. 134 та ст.185 Податкового кодексу України, встановлено маніпулювання показниками декларації з ПДВ за червень 2014 року, місцезнаходження товариства не встановлено, а отже, податковий орган приходить до висновку про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014р., яким донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5 000 000,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 250 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Позивач ні в позовній заяві, ні безпосередньо у судовому засіданні не пояснив суду, в чому саме полягала протиправність дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту.

Як зазначено в акті, перевірку проведено на підставі ст.78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України.

Статтею 62 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

В той же час, відповідно до положень п.п. 75.1. 2 п. 75.1. ст. 75 Податкового Кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Податковим Кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 79.1 ст.79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту та виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що податковим органом отримано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.07.2014р. №1973/26-55-22-08/39177842 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р.

У зв'язку із наявністю негативної податкової інформації щодо контрагента позивача, використовуючи інформацію комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві: БД ПДС, БД АІС OP, БД АІС «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», АС «Податковий блок», відповідачем на адресу позивача направлено запит про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ «Київконсалт».

В подальшому, оскільки у податкового органу виникли сумніви стосовно факту реальності здійснення операцій, вказані обставини стали підставою для вжиття ДПІ у Голосіївському районі м. Києва заходів для проведення перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Київконсалт» та ТОВ «Нафтогаз трейд» за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.

Зокрема, у податкового органу, відповідно до положень ст. 78 Податкового кодексу України були підстави для проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Враховуючи зазначене, керівник контролюючого органу правомірно видав наказ від 01.10.2014р. №2506 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес».

В той же час, згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У відповідності до п. 86.4 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків або його законним представникам. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами органу державної податкової служби складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені органом державної податкової служби за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Таким чином, здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та складання акту за результатами таких перевірок із відображенням в акті висновків прямо передбачено нормами Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо реальності здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Київконсалт» суд зазначає наступне.

Між ТОВ «ТЕК «Гермес», в особі директора Ткаченка Ігоря Володимировича (Замовник) ТОВ «Київконсалт», в особі директора Чепели Дмитра Юрійовича (Виконавець) укладено договір про надання послуг технологічного супроводу від 28.05.2014р. №24/06.

Згідно умов зазначеного договору, виконавець зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити послуги технологічного супроводу на умовах та в порядку, передбачених договором.

Приймання-передачі наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, який готується виконавцем у двох примірниках та разом із рахунком-фактурою надається замовнику для погодження.

Оплата послуг технологічного супроводу здійснюється замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця протягом двадцяти п'яти днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ «Київконсалт» надано послуги з технологічного супроводу ТОВ «ТЕК «Гермес» згідно з платіжними дорученнями, на підставі яких виписано податкові накладні суми, яких включені до податкового кредиту за червень 2014 року (податкова накладна від 03.06.2014 №1002) та липень 2014 року (податкові накладні від 03.06.2014р. №1001, 1003, 1004), що відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за перевіряємий період та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

Станом на кінець періоду, що звірявся податковим органом, дебіторська заборгованість по розрахунках з ТОВ «Київконсалт» становить 30 000 000,00 грн. відповідно до бухгалтерського рахунку 3711.

З огляду на таке, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Окрім того, необхідно зазначити, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові від 26.09.2006р. правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до Листа від 02.06.2011р. встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Суд також звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, відображеної в Інформаційному листі від 01.11.11 №1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку», документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, податковим органом згідно проведеного аналізу податкової звітності контрагента позивача встановлено, що у ТОВ «Київконсалт» відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток операцій з контрагентами в розумінні ст. 134 та ст.185 Податкового кодексу України, встановлено маніпулювання показниками декларації з ПДВ за червень 2014 року та додатків до неї, місцезнаходження товариства не встановлено.

Зокрема, відповідачем отримано акт від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.07.2014р. №1973/26-55-22-08/39177842 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р.

Згідно з вищезазначеним актом встановлено відсутність реальності вчинення господарських операцій ТОВ «Київконсалт», на момент проведення звірки ТОВ «Київконсалт» ДПІ у Печереькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, встановити фактичне місцезнаходження підприємства та його посадових осіб станом на 17.07.2014р. немає можливості.

В той же час, провівши аналіз наданих позивачем первинних документів, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Враховуючи зазначені обставини, суд погоджується із висновком податкового органу, що господарська діяльність позивача та ТОВ «Київконсалт» є протиправною, а укладений між ними правочин - нікчемний як такий, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином, що є порушенням ст. 234 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Внаслідок протиправних дій з боку ТОВ «ТЕК «Гермес» з метою несплати податків спричинена шкода державному бюджету України, а отже, взаєморозрахунки між позивачем та ТОВ «Київконсалт» здійснено з метою, що суперечить соціально-економічним інтересам держави і суспільства.

Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає, що ДПІ у Голосіївському районі м. Києва доведено, що зміст зазначеної вище угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків, що свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 000 000,00 грн. та нарахування штрафних санкції в сумі 1 250 000,00 грн. здійснено відповідачем правомірно, що свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014р. винесене відповідачем правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України.

Окрім того, щодо позовних вимог про визнання протиправними дій, що виразились у внесенні до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту ТОВ «ТЕК «Гермес» з податку на додану вартість на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р.; зобов'язання поновити в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842), які були виключені на підставі акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.» та в АІС «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р. та додатку № 5 до них; зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес», оформлені актом № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р.; зобов'язання відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» дані податкової звітності ТОВ «ТЕК «Гермес», шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період 01.06.2014р. по 31.07.2014р. суд зазначає наступне.

Співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, що є прямими обов'язками податкового органу.

Крім того, внесення чи видалення з АРМ «Аудит» та з АІС «Система автоматичного співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання на рівні ДПА України», АІС «Податковий блок» підсистем «Податковий аудит» та «Аналітична система» відомостей щодо результатів здійснених заходів в даному випадку не порушують права, свободи чи законні інтереси позивача, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст.72, 74 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю, податкова інформація, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Відповідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку встановленому ПК України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень, належить до службової, тому в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, є інформацією з обмеженим доступом.

З метою удосконалення адміністрування податку на додану вартість, руйнування схем мінімізації податкових зобов'язань, ліквідації віртуального податкового кредиту з податку на додану вартість, повноти декларування податкових зобов'язань та забезпечення своєчасності відшкодування податку на додану вартість наказом Державної податкової адміністрації України №266 від 18.04.2008р. "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" затверджено Методичні рекомендації щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів.

Згідно з п. 2.21 вищевказаних Методичних рекомендацій підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з податку на додану вартість на центральному рівні відображаються в додатку до акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит" (підсистема «Податковий аудит»).

Дані усіх актів перевірок без виключень, що здійснювались посадовими особами Державної податкової служби, підлягають фіксації в єдиній системі «Податковий блок» незалежно від їх змісту. Інформація, внесена до інформаційних систем державної податкової служби, не визначає змісту прав та обов'язків платників податків, є службовою інформацією, яка використовується в інформаційно-аналітичних цілях з метою здійснення податкового контролю.

Внесення до інформаційно-аналітичних систем податкової інформації, незалежно від її позитивного чи негативного змісту, перевірка цієї інформації, є обов'язком податкового органу.

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми «Податковий аудит» та «Аналітична система» є програмними продуктами, створеними для внутрішнього використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Таким чином, до єдиної системи «Податковий блок» та її підсистеми «Аналітична система» вноситься службова інформація, одержана податковими органами за результатами контролюючих заходів, ця інформація не визначає податкових зобов'язань платників податків, є аналітичною і використовується виключно з метою здійснення податкового контролю, а тому не може порушувати законні права свободи чи інтереси позивача та сама по собі не тягне за собою для позивача жодних зобов'язань.

Окрім того, обов'язком податкового органу є перевірка цієї інформації, тому, в разі непідтвердження факту порушення податкових зобов'язань позивачем, податковий орган здійснює коригування даних у відповідних інформаційних системах, зокрема, в системі «Податковий блок».

Суд вважає, що саме по собі внесення інформації не створює для позивача негативних наслідків, оскільки така інформація носить службовий характер, а отже, дані позовні вимоги є передчасними, оскільки після внесення до інформаційно-аналітичних систем податкової інформації, відповідач здійснює її перевірку, і у разі не підтвердження, вносить відповідні коригування до АІС «Податковий блок».

Окрім того, у суду також відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання поновити в автоматизованій системі показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р. та додатку № 5 до них, оскільки позивачем не надало суду доказів на підтвердження повноважень для заявлення позовних вимог в інтересах ТОВ «Київконсалт» і представництва інтересів від імені ТОВ «Київконсалт» в суді, що є самостійною підставою відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій і винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

При цьому, згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Так, ставки сплати судового збору встановлено ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки сума майнових вимог, з якими позивач звернувся до суду, складає 6 250 000,00 грн., то ставка судового збору у відповідності до зазначеної норми становить 4 872,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень №254 від 11.11.2014р. та №266 від 20.11.2014р. позивач сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Враховуючи, результат розгляду адміністративної справи в частині майнових вимог та вищезазначені правові норми, з позивача підлягає стягненню на користь Державного бюджету решта суми судового збору в розмірі 4 384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» () судовий збір у розмірі 4 384,80 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 19.01.2015 р.

Суддя В.П. Шулежко