Справа № 552/8070/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р.Справа № 552/8070/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 03.02.2015р. по справі № 552/8070/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка Сергія Володимировича від 02 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 43775186.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 02.12.2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а/552/60/14, виданого Київським районним судом м. Полтави від 13.06.2014 року про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ст.50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеного на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат, та до змін в законодавстві.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 03.02.15 року позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка Сергія Володимировича від 02 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 43775186.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13.06.2014 року Київським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист №2а/552/60/14, згідно якого зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу нарахування та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ст.50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеного на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат, та до змін в законодавстві.

02 грудня 2014 року державним виконавцем Ткаченко С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. Постанова винесена з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було, тим більше із посиланням на вказані вище норми Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", копія постанови про закінчення виконавчого провадження у триденний строк надсилається сторонам.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова отримана позивачем 08 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 18 постанови № 3 від 13.12.2010 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із внесеними змінами і доповненнями) роз'яснив: "Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 89 вказаного Закону, в свою чергу, передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Відсутність відповідного фінансування не є поважною причиною для невиконання судового рішення.

Відповідно до вимог п.11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем, які передбачені ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11. ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що що підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було, тим більше із посиланням на вказані вище норми Закону України "Про виконавче провадження", тому позовна підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 03.02.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 03.02.2015р. по справі № 552/8070/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Катунов В.В.