Справа № 2а-6261/09/0870
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2012-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року о 09 год. 19 хв. Справа № 2а-6261/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Пекній Т.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку письмового провадження адміністративну справу

за заявою Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі Державної податкової служби

до Публічного акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат»

за участю прокуратури Запорізької області

про прийняття рішення про сплату податкових зобов'язань,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла справа за адміністративним позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (далі за текстом - позивач або СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі ДПС) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат» (далі за текстом - відповідач або ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат»), про прийняття рішення про сплату податкових зобов'язань у сумі 27796362 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що була проведена планова виїзна перевірка відповідача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2007, за результатами якої складено Акт від 07.04.2008 за №177/08-04. Перевіркою було встановлено, що в порушення вимог п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» Закрите акціонерне товариство «Запорізький оліяжиркомбінат» (далі - ЗАТ «ЗОЖК») у січні-вересні 2007 року занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість внаслідок реалізації олії соняшникової за цінами, нижчими за звичайні на загальну суму 13898181 грн. 00 коп. На адресу СДПІ відповідач подав податкові декларації з ПДВ, але в ході проведення перевірки платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у деклараціях, наявними документами обліку. На підставі вищевикладеного, 18.04.2008 СДПІ прийнято рішення про нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу (з метою визначення звичайної ціни) при відсутності підтвердження розрахунків, наведених у декларації, наявним документам обліку. Позивач вказує, що фактичні обставини свідчать, що обсяги реалізованої ЗАТ «ЗОЖК» нерафінованої та рафінованої олії у січні - вересні 2007 року покупцям значно відрізняються по періодах та не можуть бути визнані співставними. У періоді січні-вересні 2007 року ЗАТ «ЗОЖК» здійснювалась реалізація соняшникової олії за цінами на 29,4-126,6 відсотків нижчими за середні розрахункові оптові ціни на аналогічну продукцію, які діяли у м.Запоріжжі та Запорізькій області у відповідних періодах. СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі ДПС зазначає, що на порушення вимог Закону України «Про податок на додану вартість» ЗАТ «ЗОЖК» занижено базу оподаткування з поставки товарів внаслідок реалізації олії соняшникової за цінами, нижчими за звичайні, більше ніж на 20 відсотків на загальну суму 69490906 грн. 00 коп. Крім того, позивач вказує, що ЗАТ «ЗОЖК» обізнано та системно укладав договори для реалізації продукції за цінами значно нижче за звичайні з метою мінімізації об'єкту оподаткування. Позивач просить задовольнити позов та прийняти рішення про сплату відповідачем податкових зобов'язань у сумі 27796362 грн. 00 коп.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження. Також, у даній заяві зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем надано до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі ДПС звернулася до суду з позовними вимогами про прийняття рішення про сплату ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» податкових зобов'язань в сумі 27796362 грн. 00 коп. на підставі рішення про нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу (з метою визначення звичайної ціни) при відсутності підтвердження розрахунків, наведених у декларації, наявними документами обліку від 18.04.2008, яке було прийняте позивачем. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» не визнає позовні вимоги в повному обсязі, вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що відсутні передбачені законом підстави для застосування непрямих методів при визначенні податкових зобов'язань та методика застосування непрямих методів. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» звертає увагу, що методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами на час проведення перевірки не була затверджена, тобто законом не передбачено, в який спосіб органи державної податкової служби повинні були діяти під час визначення податку за непрямим методом. Таким чином, відповідна процедура (методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами), на момент проведення перевірки та прийняття позивачем Рішення СДПІ від 18.04.2008, законом не встановлена, а тому будь-які донарахування податків, здійснені податковим органом за результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування виходячи з рівня звичайних цін, є неправомірними та незаконними. Також, відповідач у запереченнях посилається на те, що позивач здійснив визначення «звичайних цін» на підставі інформації, застосування якої не передбачено законом, який встановлює порядок визначення звичайних цін. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» зазначає, що підставою для висновку позивача про невідповідність цін, за якими здійснював продаж товарів відповідач, рівню звичайних цін була інформація, яка була надана ДПА в Запорізькій області Головним управлінням статистики у Запорізькій області про середні розрахункові оптові ціни на олію, які діяли у м.Запоріжжі та Запорізькій області у періоді 1-3 квартал 2007 року, листом №10-02-09/151 від 26.03.2008 (надалі - лист №10-02-09/151). Розрахунок нарахованих сум здійснювався позивачем на підставі зазначених середніх розрахункових оптових цін на олію, зазначених у листі №10-02-09/151. В обґрунтування висновку перевіряючими наведені норми ст.13 Указу Президента України «Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 №817/98. На думку ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» порядок визначення звичайних цін, який встановлений зазначеним Указом не може бути застосований. Відповідач звертає увагу, що указ діє до набрання чинності законом, прийнятим Верховною Радою України з питань, що врегульовані цим указом. Питання порядку визначення звичайних цін для їх застосування з метою оподаткування податком на додану вартість вже врегульовані спеціальними законами з питань оподаткування, що прийняті Верховною Радою України та набули чинності вже після набуття чинності зазначеним указом. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню не Указ Президента України, а Закон, який було прийнято після видання такого Указу. Крім того, на думку відповідача ототожнення звичайних цін з середніми розрахунковими оптовими цінами на олію, які були надані Головним управлінням статистики у Запорізькій області, є неправомірним. Рівень звичайних цін має визначатись відповідно до п.1.18 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» виключно відповідно до положень п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Жоден з підпунктів п.1.20 Закону України про прибуток не передбачає можливість визначення звичайних цін з використанням інформації, отриманої від органів статистики. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» вважає, що рівень звичайних цін визначено СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі у спосіб, який не передбачений п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Крім того відповідач вказує, що позивачем звичайні ціни визначено на підставі інформації про ціни на товари, які не є ідентичними та/або однорідними по відношенню до товарів, продаж яких здійснював відповідач. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» надіслало запит до Головного управління статистики у Запорізькій області, в якому просило уточнити на які саме товари наведено ціни, які зазначені у листі №10-02-09/151, які ці товари мають характеристики, та просило повідомити іншу інформацію, яка має значення для визначення питання щодо можливості визнавати зазначені ціни звичайними по відношенню до товарів, продаж яких здійснював відповідач. Головне управління статистики у Запорізькій області надало відповідь, інформація в якій свідчить про те, що ціни, застосовані позивачем, не є цінами на соняшникову олію. Окрім цього, за статистичною інформацією не можна визначити ціни на окремі види соняшникової олії, оскільки, як зазначає Головне управління статистики у Запорізькій області «державним статистичним спостереженням за ф.№1-опт не передбачено виділення видів олії соняшникової і будь-яка інформація стосовно її відсутня». Таким чином, зазначені ціни є цінами на товари, що суттєво відрізняються за своїми споживчими та якісними характеристиками від товарів, продаж яких здійснював відповідач. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», також, звертає увагу на те, що відповідно до розділу 9 Національного стандарту України ДСТУ 4492:2005 «Олія соняшникова. Технічні умови», олія соняшникова може випускатись фасованою та нефасованою. Зазначені фактори є суттєвими характеристиками для такого товару як олія соняшникова і впливають на визначення товарів, що є ідентичними або однорідними по відношенню до конкретного товару. Також, зазначені фактори суттєво впливають і на вартість олії соняшникової. Проте, жоден з таких факторів не враховано у статистичній інформації, яка була застосована при визначенні позивачем звичайних цін та при прийнятті рішення СДПІ від 18.04.2008. Позивачем у жодному документі взагалі не зазначено, який саме вид соняшникової олії продавав відповідач та які характеристики цей товар має. За таких умов, на думку відповідача, СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі взагалі не могла правильно визначити, який товар можна вважати ідентичним або однорідним по відношенню до товару, продаж якого здійснював відповідач. До того ж зазначені Головним управлінням статистики у Запорізькій області у листі №10-02-09/151 ціни є цінами підприємств оптової торгівлі, що не є виробниками. Таким чином, застосовані позивачем ціни безумовно є вищими за ціни виробників такої продукції, оскільки включають у себе відповідні торгові націнки підприємства оптової торгівлі до ціни їх придбання. ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» зазначає, що здійснював продаж олії соняшникової нерафінованої та рафінованої певних видів, визначених згідно Національного стандарту ДСТУ 4492:2005 «Олія соняшникова. Технічні умови» (олії соняшникової нерафінованої невимороженої першого ґатунку та олії соняшникової рафінованої невимороженої першого ґатунку). Позивачем же застосовані середні розрахункові ціни на всі види олій, включаючи нерафіновані олії: соєва, арахісова, оливкова, соняшникова, сафлорова, бавовняна, ріпакова, свиріпова, гірчична; рафіновані олії: соєва, арахісова, оливкова, соняшникова, сафлорова, бавовняна, ріпакова, свиріпова, гірчична, кунжутна. Олія, яка продавалась відповідачем, є виключно соняшниковою та має обмежену сферу використання, зокрема, не призначена для безпосереднього вживання в їжу, поставки в торговельну мережу та підприємства ресторанного господарства. Також, ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» здійснював поставку олії шляхом відвантаження наливом (у цистерни), тобто олія, яка продавалась відповідачем, не містила пакування. Отже, позивачем звичайні ціни, які застосовані ним в Рішенні СДПІ від 18.04.2008, визначені на підставі середніх розрахункових цін на товари, що не є ідентичними або однорідними по відношенню до товарів, які продавав відповідач. Відповідачем, також, зазначено, що рівень цін на товари, які продавав відповідач відповідають рівню звичайних цін відповідно до вимог закону. СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі при проведенні перевірки встановлено, що продаж товарів здійснювався відповідачем не одному покупцю, а кільком покупцям, про що і було зазначено в Акті перевірки. При цьому різниця між цінами продажу товарів відповідачем різним покупцям за різними договорами не перевищує 20% та враховує об'єктивні умови, що впливають на ціну товару. Відповідач звертає увагу, що навіть якщо не враховувати різницю в умовах поставки та інші економічно обґрунтовані чинники, що вплинули на формування цін, перевищення найвищої ціни над найнижчою не становить 20%, що є необхідною умовою для застосування звичайних цін. Зазначене твердження, вказує відповідач, підтверджується безпосередньо додатками 12 та 13 до Акту перевірки, що складені самим позивачем. Отже, договірні ціни відповідача є звичайними не лише відповідно до п.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», але і відповідно до п.1.20.2 п.1.20 ст.1 зазначеного Закону. Крім того, ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» зазначає, що рішення СДПІ від 18.04.2008, яким було здійснене нарахування податкових зобов'язань, та яке було підставою для звернення до Запорізького окружного адміністративного суду з позовними вимогами про прийняття рішення про сплату цих зобов'язань, визнане нечинним та скасоване у судовому порядку. За таких умов, з урахуванням наведеного вище, на думку відповідача, відсутні як фактичні, так і правові підстави для нарахування спірних податкових зобов'язань та прийняття рішення судом про їх сплату.

Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження. Також, у даній заяві зазначено, що відповідач заперечує проти позову та просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи судом з'ясовано наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі з 18.02.2008 по 31.03.2008 проведено виїзну планову перевірку ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2007. За результатами перевірки складено Акт перевірки №177/08-04/00373847 від 07.04.2008.

СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі перевіркою було встановлено порушення ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» - у січні-вересні 2007 року внаслідок реалізації товарів за цінами, нижчими за звичайні, занижено податок на додану вартість у 2007 році на суму 13898181 грн. 00 коп., у тому числі: січень 2007 року - 365017 грн. 00 коп., лютий 2007 року - 1027999 грн. 00 коп., березень 2007 року - 990199 грн., квітень 2007 року - 1394001 грн. 00 коп., травень 2007 року - 1627391 грн. 00 коп., червень 2007 року 970931 грн. 00 коп., липень 2007 року - 4391035 грн. 00 коп., серпень 2007 року - 1377397 грн. 00 коп., вересень 2007 року - 1754211 грн. 00 коп.

У Рішенні СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі про нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу (з метою визначення звичайної ціни) при відсутності підтвердження розрахунків, наведених у декларації, наявним документам обліку від 18.04.2008 зазначено наступне: «… Я, заступник начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі ОСОБА_1 при проведенні виїзної планової перевірки ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.07 по 31.12.07 … Вирішив: 1. При проведенні виїзної планової перевірки Закоитому акціонерному товариству «Запорізький оліяжиркомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.07 по 31.12.07 нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість Закритому акціонерному товариству «Запорізький оліяжиркомбінат» за період січень-вересень 2007р. із застосуванням звичайних цін непрямим методом при використанні методики визначення звичайних цін. 2. Податкові зобов'язання з податку на додану вартість нарахувати у наступному розмірі: - основний платіж у розмірі 13898181,00 грн.; - штрафні санкції у розмірі 13898181,00 грн. 3. З метою реалізації повноважень наданих підпунктом 4.3.5 пункту 4.3 статті Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами в Україні» звернутись з поданням про прийняття рішення про сплату нарахованого згідно цього рішення податкового зобов'язання до суду …».

Позов не підлягає задоволенню виходячи з нижче зазначеного.

1. У пп.4.3.5 п.4.3 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зазначено, що рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами. Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2010 у справі №2а-45/10/0870, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011, визнано нечинним та скасовано Рішення СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі про нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу (з метою визначення звичайної ціни) при відсутності підтвердження розрахунків, наведених у декларації, наявним документам обліку від 18.04.2008.

У вказаних судових рішеннях по адміністративній справі №2а-45/10/0870 зазначеними адміністративними судами встановлено, що нарахування СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі податкових зобов'язань з використанням непрямого методу ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» здійснено необґрунтовано.

Зокрема, названими судами встановлено, що застосовані СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі ціни не є цінами на соняшникову олію, а є усередненими на кілька видів олій, що є різними за якісними та споживчими характеристиками. Застосовані СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі ціни є цінами підприємств оптової торгівлі, що не є виробниками. Ціни, які були застосовані відповідачем при прийнятті оскарженого рішення, не є цінами на ідентичні або однорідні товари по відношенню до товарів, продаж яких здійснював позивач.

Крім того, суд погоджується з викладеним у запереченнях, наданих до суду ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат».

Таким чином, згідно матеріалів справи, у тому числі судових рішень в адміністративній справі №2а-45/10/0870, які набрали законної сили, нарахування СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі податкових зобов'язань з використанням непрямого методу ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» здійснено необґрунтовано.

2. Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який діяв на час визначення суми податкового зобов'язання за непрямими методами) податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно з пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» якщо відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення або відповіді контролюючого органу на скаргу, замість десятиденного строку, визначеного у абзаці першому цього підпункту.

Відповідно до пп.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові повідомлення. У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Згідно з пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги. Форма зазначеного подання затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у пп.15.2.1 п.15.2 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Згідно з п.2.5 «Методичних рекомендацій визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами», затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 05.07.2002 за №312 (далі - «Методичні рекомендації визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами»), рішення про застосування непрямих методів визначення сум податкових зобов'язань приймає керівник податкового органу або особа, що виконує його обов'язки, на підставі результатів проведеного аналізу податкових баз або іншої інформації, одержаної згідно із законодавством. У рішенні обов'язково зазначаються підстави його прийняття. У разі якщо під час документальної перевірки, що проводиться податковим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у поданій ним до податкового органу податковій декларації, наявними документами обліку у порядку, передбаченому законодавством, по зазначених фактах перевіряючими складається службова записка на ім'я керівника податкового органу або особи, що виконує його обов'язки, в якій наводиться детальне обгрунтування необхідності застосування непрямих методів визначення податкового зобов'язання платника податків, що перевіряється. Керівником податкового органу (особою, що виконує його обов'язки), яким прийнято рішення щодо застосування непрямих методів визначення сум податкових зобов'язань, в обов'язковому порядку провадиться затвердження акта про результати перевірки платника податку, що перевіряється.

Відповідно до п.8.1 «Методичних рекомендацій визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами» Акт перевірки визначення сум податкового зобов'язання за непрямими методами складається з урахуванням таких особливостей. Результати перевірки, здійсненої з метою визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, оформляються актом, що затверджується особою, яка прийняла рішення про застосування непрямих методів. Платнику податків у встановленому порядку надсилається податкове повідомлення, в якому, зокрема, зазначаються нарахована за непрямими методами органом державної податкової служби сума податкового зобов'язання, належна до сплати, опис методів, які при цьому були застосовані, а також сума штрафних санкцій (за їх наявності).

Як зазначено у п.7.4 «Методичних рекомендацій визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами», податкове зобов'язання платника податків, нараховане податковим органом відповідно до Методики, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків апеляційного узгодження.

У п.7.5 «Методичних рекомендацій визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами» зазначено, що до 1 січня 2005 року діє правило, за яким якщо платник податків відмовляється узгодити податкове зобов'язання, нараховане податковим органом з використанням непрямого методу, податковий орган зобов'язаний звернутися до суду (господарського суду) з позовом про визнання такої суми податкового зобов'язання. При цьому обов'язок доведення того, що таке нарахування було зроблене належним чином, покладається на податковий орган.

Як вбачається з судових рішень в адміністративній справі №2а-45/10/0870, СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі при визначенні сум податкових зобов'язань за непрямими методами ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», керувалось «Методичними рекомендаціями визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами».

Позивачем не надано до суду Акт перевірки визначення сум податкового зобов'язання за непрямими методами затверджений особою, яка прийняла рішення про застосування непрямих методів (зокрема, заступником начальника СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі - ОСОБА_1).

Також, позивачем не надано до суду доказів надіслання платнику податків у встановленому порядку податкового повідомлення, в якому б було зазначено нарахована за непрямими методами органом державної податкової служби сума податкового зобов'язання, належна до сплати, опис методів, які при цьому були застосовані, а також сума штрафних санкцій (за їх наявності).

Спірні правовідносини відбуваються у 2007 році, а отже правило, про яке згадується у п.7.5 «Методичних рекомендацій визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами» не діє.

З урахуванням зазначеного, позивачем не доведена у суді узгодженість податкового зобов'язання ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» з податку на додану вартість у сумі 27796362 грн. 00 коп., з яких 13898181 грн. 00 коп. - основний платіж, 13898181 грн. 00 коп. - штрафна (фінансова) санкція, а, отже, й можливість звернення до суду з адміністративним позовом, а також прийняття судом рішення про сплату податкових зобов'язань.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанову складено в повному обсязі 25.06.2012.

Суддя (підпис) О.О. Прасов