Справа № 826/19031/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2015 року 15:00 № 826/19031/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи - Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» про скасування та визнання протиправною вимогу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) до Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), за участю третьої особи - Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» про скасування та визнання протиправною вимогу № 414177 від 05.09.2014 р. Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж рекламних засобів на ім'я ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, що регулюють відносини про розміщення реклами, оскільки він вимагає демонтувати вивіску, яка містить інформацією про виробника товару та/або товар у місцях реалізації даного товару, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, однак така інформація не є рекламою і її розміщення не потребує одержання дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами. Позивач вважає, що ним розміщено саме вивіску, а тому оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та зазначив, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржувана вимога прийнята відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяви про розгляду справи за її відсутності не надала.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, провідним спеціалістом Управління з питань реклами відповідача ОСОБА_2 здійснено обстеження будівлі за адресою: по АДРЕСА_1, за результатами чого було складено акт обстеження рекламного засобу.

За результатами обстеження території Дніпровського району м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 виявлено розміщення спеціальної стаціонарної конструкції типу: рекламна вивіска, напис на будинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» - 1 одиниця, площею 37,104 кв.м., на яку відсутній дозвіл на право розміщення рекламних засобів.

На підставі вказаного акту відповідачем винесено вимогу від 05.09.2014 року № 414177, якою позивача зобов'язано в триденний термін демонтувати рекламні засоби власними силами, про що повідомити Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та попереджено, що у разі невиконання вимоги рекламний засіб позивача буде демонтований.

Позивач не погодившись із винесеною вимогою звернувся з адміністративним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши твердження, викладені в позові та надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, а також відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, регулюються Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 року № 270/96-ВР (далі - Закон України «Про рекламу»).

Згідно ст.1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.7 ст. 8 цього Закону, розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно ч.6 ст.9 Закону України «Про рекламу», вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 (далі - Постанова № 2067) вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 48 та п.49 Постанови № 2067, передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством. Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Позивач в позовній заяві стверджує, що на приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 було розміщена вивіска із текстом «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зображенням динаміка. Ці позначення є знаками для товарів та послуг позивача, які зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг.

Також питання розміщення в м. Києві інформаційних вивісок врегульовано Порядком розміщення інформаційних вивісок у м. Києві, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.04.2011 р. №565, згідно п. 3 якого інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, для визначення певного об'єкта в якості інформаційної вивіски, а не зовнішньої реклами, необхідно встановити відповідність його наступним умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальною площею до 2,0 кв. метрів; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

З вищезазначених норм вбачається, що вивіска чи табличка не повинна перевищувати 3 кв.м., в той час як вивіска, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має розмір 37,104 кв.м., що перевищує встановлений законом розмір.

З матеріалів справи вбачається, що на фасаді вищевказаного будинку встановлена вивіска із текстом «ІНФОРМАЦІЯ_1», назва якої зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва на знак для товарів та послуг: «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3» НОМЕР_2 від 10.09.2010 p., НОМЕР_3 від 10.02.2014 p., НОМЕР_4 від 12.01.2009 р. та НОМЕР_1 від 10.02.2014 р.

Проте, як вбачається з акту перевірки, розмір даної вивіски складає 37,104 кв.м., розмір вивіски змісту «ІНФОРМАЦІЯ_1» перевищує передбачені чинним законодавством розміри та не відповідає поняттю інформаційна вивіска.

З урахуванням розміру та змісту вивіски, суд приходить до висновку, що розміщений позивачем об'єкт (вивіска змісту «ІНФОРМАЦІЯ_1») підпадає під визначення зовнішньої реклами і для її розміщення та використання позивач має дотримуватися вимог законодавства, передбачених саме для розміщення зовнішньої реклами.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Під час розгляду справи позивачем не надано доказів отримання відповідного дозволу на право розміщення рекламних засобів.

При цьому, судом допитаний в якості свідка провідний спеціаліст відділу контролю за розміщенням зовнішньої реклами Управління з питань реклами ОСОБА_2, який пояснив, що ним здійснено виїзд на адресу позивача по АДРЕСА_1 з метою обстеження рекламних засобів. Як зазначив свідок, підставою для проведення такого обстеження стало звернення позивача із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (рекламна вивіска за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Матеріалами справи підтверджено, що провідним спеціалістом Управління з питань реклами відповідача ОСОБА_2 здійснено обстеження будівлі за адресою: по АДРЕСА_1, за результатами чого було складено акт обстеження рекламного засобу, в якому зафіксовано розміщення спеціальної стаціонарної конструкції типу: рекламна вивіска, напис на будинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» - 1 одиниця, площею 37,104 кв.м., на яку відсутній дозвіл на право розміщення рекламних засобів.

У відповідності до абзац. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням законодавства з питань реклами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 були затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють спірні правовідносини. Зокрема, пунктом 3 Правил передбачено, що центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування необхідно у місячний строк привести власні нормативно-правові акти у відповідність із цією постановою.

Згідно із абз. 7 п.1.3, розділу І Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.11 р. №37/6253 (далі - Порядок №37/6253), КП «Київреклама» - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Департаменту суспільних комунікацій та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, забезпечувати виготовлення друкованої продукції, розміщення соціальної реклами та інформації соціального спрямування, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства.

Пунктом 14.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених до рішення Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 (далі - Правила), розміщення та утримання зовнішньої реклами в м. Києві повинно відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, а також діючому Порядку, що затверджується розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно п. 14.1.2. Правил благоустрою міста Києва рекламні засоби, які встановлені самовільно або з порушенням вимог дозвільної документації, демонтуються Головним управлінням з питань реклами та Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), власниками (балансоутримувачами), а щодо засобів, встановлених на об'єктах дорожнього господарства за участю комунального підприємства «Київдорсервіс» або Державтоінспекції.

У відповідності до положень п. 1 Постанови № 2067, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Згідно з п. 3, п. 5 Постанови № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Згідно з пунктом 45 Правил контроль за їх додержанням здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, уповноважені особи яких відповідно до пункту 46 цих Правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Відповідно до п.п. 2.1.2 - п.п. 2.1 п. 2.1.6 розділу II Порядку №37/6253 дозвільний орган здійснює контроль за дотриманням вимог цього Порядку щодо розміщення зовнішньої реклами, вимагає усунення виявлених порушень. Організовує інвентаризацію РЗ та приймає рішення щодо демонтажу самовільно встановлених РЗ. Реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії. Приймає рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету. Здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет органу місцевого самоврядування, як орган, який надає дозвіл на розміщення зовнішньої реклами та здійснює контроль за дотриманням правил її розміщення, у межах своїх повноважень може приймати рішення про усунення порушень таких правил, зокрема і рішення про зобов'язання розповсюджувача реклами до демонтажу протягом певного строку рекламного засобу, установленого без відповідного дозволу.

Щодо тверджень позивача про порушення способу та порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища, а заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

З наведених положень вбачається, що даний закон застосовується в разі виявлення та з метою запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Судом встановлено, що позивачем розміщено об'єкт зовнішньої реклами без отримання відповідного дозволу, а тому в даному випадку повинен застосовуватися Закон України «Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності».

Згідно абз. 4, абз. 5 п. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності і без наявності якого суб'єкт господарювання не може провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Місцеві дозвільні органи - міські ради та їх виконавчі органи, районні та районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації, територіальні (місцеві) органи центральних органів виконавчої влади, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру від свого імені, а також підприємства, установи, організації, що у випадках, передбачених законом, уповноважені видавати документи дозвільного характеру і можуть залучатися до проведення експертизи та обстеження, необхідних для видачі документів дозвільного характеру, у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Порядок розміщення інформаційних вивісок у місті Києві затверджено Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.04.2011 р. № 565 «Про Порядок розміщення інформаційних вивісок у місті Києві» (далі - Порядок №565). У цьому Порядку наведені нижче терміни вживаються у такому значенні: Головне управління - Головне управління з питань реклами, яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на нього функції, передбачені Положенням про Головне управління з питань реклами та цим Порядком; інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); інформаційна табличка - табличка, що розміщується на фасаді будинку, будівлі або споруди, в якому фізична або юридична особа займає приміщення, розташована біля входу у таке приміщення, на дверях або на склі вітрини, та містить лише інформацію про зареєстроване найменування, належність та час роботи фізичної або юридичної особи, та не потребує оформлення паспорта на розміщення інформаційної вивіски. Площа таблички повинна бути не більше 1,0 кв. метра; місце розміщення інформаційної вивіски - частина площі зовнішньої поверхні будинку, будівлі або споруди, де юридична або фізична особа займає приміщення, на якій розташовується інформаційна вивіска.

Пунктами 6 та 7 Порядку № 565, розміщення інформаційних вивісок у місті Києві, передбачено, що паспорт оформлюється на розміщення лише однієї інформаційної вивіски. Для одержання паспорта заявник подає до Головного управління заяву на оформлення паспорта, до якої додаються: чіткий кольоровий знімок місця, на якому планується розміщення інформаційної вивіски (2 екземпляри розміром 10 х 15); - чіткий кольоровий комп'ютерний макет з прив'язкою інформаційної вивіски до припустимого місця її розміщення (2 екземпляри розміром 10 х 15); ескіз інформаційної вивіски (2 екземпляри); - конструктивне рішення, завірене підписом і печаткою розробника, яке містить інформацію про основні габаритні розміри, вузли кріплення, застосовані матеріали, підключення до інженерних мереж, інші технічні характеристики та дотримання встановлених нормативних вимог (формату А4 - 2 примірника), разом із ліцензією, що підтверджує право останнього надавати послуги (роботи) щодо будівельного проектування та конструювання); - копія паспорта фізичної особи або копія свідоцтва про державну реєстрацію заявника як юридичної особи або фізичної особи - підприємця; - копія документа про право власності (користування) на нежитлове приміщення (будівлю, споруду), де планується розмістити інформаційну вивіску (до копії документа про право користування на нежитлове приміщення (будівлю, споруду) обов'язково додається копія документа про право власності на це нежитлове приміщення (будівлю, споруду).

До цих документів обов'язково додається поповерховий план даного приміщення (будівлі, споруди) згідно технічного паспорта, складеного бюро технічної інвентаризації; письмова згода власника (уповноваженого ним органу) будівлі (споруди) на розміщення інформаційної вивіски; нотаріально завірена копія свідоцтва про реєстрацію знаку для товарів і послуг заявника; копія свідоцтва про взяття на облік платника податку; копія довідки з ЄДРПОУ; банківські реквізити заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутні дозвільні документи на встановлення інформаційної вивіски та відсутні дозволи на розміщення зовнішньої реклами, а тому, в даному випадку, відповідачем було правомірно винесено вимогу про усунення порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко