Справа № 759/13917/14-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І., начальника Управління Пенсійного фонду в Святошиському районі м. Києва Дзядевич Л.В. про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І.(далі - відповідач 1), начальника Управління Пенсійного фонду в Святошиському районі м. Києва Дзядевич Л.В.(далі - відповідач 2) про визнання бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І. та начальника Управління Пенсійного фонду в Святошиському районі м. Києва Дзядевич Л.В. по виконавчому провадженню №34484063 за виконавчим листом №2-а-3928/11, виданим Святошинським районним судом м. Києва 21.09.2012 року - неправомірною та зобов'язати відповідачів виконати виконавче провадження №34484063 за виконавчим листом №2-а-3928/11, виданим Святошинським районним судом м. Києва 21.09.2012 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві з вересня 2012 року знаходиться виконавчий лист №2-а-3928/11, виданий Святошинським районним судом м. Києва 21.09.2012 року про зобов'язання УПФ України в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок та проводити виплату ОСОБА_2, як інваліду ІІІ групи пенсії відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком та відповідно до вимог ст.54 вказаного Закону, із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 12.05.2011 року. виходячи з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанову про відкриття виконавчого провадження №34484063 було передано УПФ України в Святошинському районі м. Києва.

Проте, вказану постанову виконано не було і позивач не одержав від боржника належну йому компенсацію та щомісячну основну та додаткову пенсію, перераховану відповідно до положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено в ході судового розгляду, згідно вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», 25.02.2013 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №34484063.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року, скасовано вищезазначену постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов'язано відновити виконавче провадження.

06.06.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинським С.С., було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №34484063 (а.с.9-10 - копія постанови).

Як зазначив позивач у своєму позові, після одержання вищевказаної постанови про відновлення виконавчого провадження він звернувся до відповідача 2, який своїм листом зазначив, що виплата коштів буде проведена відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 року та №1210 від 23.11.2011 року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Як вбачається з листа відповідача 1 від 08.08.2014 року, крім іншого, згідно повідомлення УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 23.07.2014 року, встановлено, що боржником проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано суму боргу в розмірі 9 116 грн. 53 коп. Також, крім іншого, в даному листі було повідомлено про те, що 31.07.2014 року державним виконавцем направлено до суду подання про зміну способу виконання рішення суду на стягнення з УПФ України в Святошинському районі м. Києва коштів в сумі 9 116 грн. 53 коп., у зв'язку з чим 31.07.2014 року виконавче провадження було зупинене.

З листа відповідача 2 від 27.06.2014 року вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, пов'язаною з наслідками аварії на ЧАЕС, розраховану відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім іншого, в листі було вказано, що відповідно до постанови суду позивачу було проведено перерахунок пенсії, сума доплати в розмірі 9 116 грн. 53 коп.йому була нарахована в грудні 2012 року, тобто УПФ України в Святошинському районі м. Києва виконало в межах своїх повноважень рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Статтею 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для видів виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зміни до вищевказаної постанови в частині збільшення сум компенсації не вносились, внаслідок чого розмір щорічної допомоги залишився незмінним.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік (рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, справа №1-11/20).

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, зокрема, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», затверджено Порядок погашення заборгованості.

Вказаний Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Відтак, згідно з п.3 вказаної Постанови, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктами 19,20 вказаної Постанови передбачено, що бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Чаку Є.В.