Справа № 703/240/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/240/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Манько М.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області, ОСОБА_2 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку та отримує пенсію у відповідача. Відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, пенсії за віком у розмірі не менше 50% мінімальної пенсії за віком, основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком. Вказує, що стаття 67 зазначеного Закону встановлює, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, розмір вищезазначених пенсій підвищується, і їх перерахунок здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак, відповідач нараховує та виплачує спірні соціальні виплати у меншому розмірі, ніж це передбачено статтями 50, 54, 67 цього Закону для відповідної категорії громадян, та відмовив у проведенні відповідного перерахунку.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року задоволено вказаний позов частково. Визнано неправомірними дїї Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ групи, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну її здоров'ю, та пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 15 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ групи, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну її здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, в розмірі, не нижчому, ніж 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 15 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення даного позову в повному обсязі.

Також позивачем подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Враховуючи наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивачем подана вчасно, зазначений строк пропущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом ІII групи і має право на державну та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування вказаних видів соціальних виплат, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, призначається у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 54 цього Закону розмір державної пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретний розмір всіх доплат пенсій і компенсацій підвищується Кабінетом міністрів України відповідно до зміни вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати.

За правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка застосовується з червня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Спору між сторонами щодо застосування для перерахунку пенсії позивачу положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає.

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік», Кабінет Міністрів прийняв постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, що набрала чинності з 01 січня 2012 року, якою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, вставлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету пенсійного фонду України на 2013 рік.

Дані положення діяли протягом бюджетного року та припинили дію 31.12.2013 року.

Згідно з абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Крім того, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року не було встановлено у 2014 року будь-яких обмежень щодо застосування положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року знову почали діяти положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині розмірів основної та додаткової пенсії інвалідам, а не відповідні положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Проте, 31 липня 2014 року до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були внесені зміни Законом України №1622-VII, який набрав чинності 03 серпня 2014 року (публікація «Голос України» від 02.08.2014 № 146).

Цим Законом Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким встановлено, що норми ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Вказані положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» неконституційним визнано не було.

Крім цього, 25.03.2014 року були внесені зміни і до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210

Відповідно до пункту 2 роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» тимчасове зупинення дії закону чи окремих його положень не припиняє чинності закону, після закінчення строку, на який зупинено їх дію, ця дія відновлюється автоматично.

Отже, з 1 січня 2014 року до набрання чинності Законом України № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» правове регулювання правовідносин щодо виплати пенсії та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - не здійснювалося. Тому в цей період застосуванню підлягають положення ст.ст. 50, 54 цього Закону, а з 03.08.2014 - відповідні Постанови Кабінету Міністрів України.

Оскільки позов позивачем було подано до суду 15 січня 2015оку, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача за період з 01 січня 2014 року по 15 липня 2014 року потрібно залишити без розгляду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 та ч. 1 ст. 100 КАС України у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду. Підстав для його поновлення немає.

Отже, позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з вказаного періоду по 31 липня 2014 року, виходячи з вимог позовної заяви.

Доводи апеляційних скарг спростовуються вищевикладеним, а тому вони задоволенню не підлягають.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області, ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 19.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.