Справа № 2-а-6594/11 2-а/161/285/14
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 876/7771/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 в травні 2011 року звернувся з позовом в суд до Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича та просив визнати незаконними дії Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича, які вчинені ним 05 травня 2011 року, під час головування на пленарному засіданні Луцької міської ради, в частині поставлення на голосування пропозиції депутата Луцької міської ради ОСОБА_4, яка вносилась в порядку ч.12 ст.39 Регламенту Луцької міської ради щодо другого повторного голосування питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі»; визнати незаконними дії Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича, які вчинені ним 05 травня 2011 року, під час головування на пленарному засіданні Луцької міської ради, в частині поставлення на друге повторне голосування питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі».

В обґрунтування своїх вимог позивач вважає, що питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі» розглядалось на пленарному засіданні 28 квітня 2011 року, однак прийняте не було. Під час наступного пленарного засідання цієї сесії, яке відбулось 05 травня 2011 року, депутатом Луцької міської ради ОСОБА_4 було внесено пропозицію в порядку ч. 12 ст. 39 Регламенту поставити вказане питання на друге повторне голосування. Як зазначає позивач, ним повідомлено усіх присутніх на пленарному засіданні, про те, що 05 травня 2011 року Луцьким міськрайонним судом винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення дії ч. 12 ст. 39 Регламенту, однак незважаючи на це, питання було внесено на повторне голосування та рішення з цього приводу прийнято.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2014 року в справі №2а-6594/11 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2014 року в справі №2а-6594/11та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт, виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Луцької міської ради від 17.12.2010 р. № 2/2 «Про затвердження Регламенту Луцької міської ради VI скликання» було затверджено Регламент Луцької міської ради VI скликання.

Відповідно до частини 12 ст. 39 Регламенту за ініціативою головуючого, Секретаря Ради, голови депутатської фракції (групи) проект рішення, пропозиція, доповнення чи зауваження до проекту рішення можуть бути поставлені на повторне голосування. Таке повторне переголосування допускається не більше двох разів і здійснюється на сесії Ради після проведення нового обговорення, яке може бути проведено за скороченою процедурою. В разі неприйняття рішення після повторного обговорення, відповідне питання без голосування знімається з розгляду.

Питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі» розглядалось на пленарному засіданні 28 квітня 2011 року, однак прийняте не було. Під час наступного пленарного засідання цієї сесії, яке відбулось 05 травня 2011 року, депутатом Луцької міської ради ОСОБА_4 було внесено пропозицію в порядку ч. 12 ст. 39 Регламенту поставити вказане питання на друге повторне голосування. Цього ж пленарного засідання депутатом ОСОБА_2 було оголошено про наявність ухвали Луцького міськрайонного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2а-6078/11/0308 за заявою ОСОБА_5. про забезпечення позову, якою зупинено дію частини 12 статті 39 Регламенту Луцької міської ради VI скликання затвердженого рішенням Луцької міської ради від 17.12.2010 року № 2/2 «Про затвердження Регламенту Луцької міської ради VI скликання», про те згідно витягу з протоколу дев'ятої сесії VI скликання Луцької міської ради від 05.05.2011 року вказане питання поставлено на повторне голосування, де рішення було прийнято.

Судом встановлено, що 05.05.2011 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії частини 12 статті 39 Регламенту Луцької міської ради задоволено.

Згідно ч.5 статті 118 КАС України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Виконання ухвал про заборону вчиняти певні дії виконуються в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача, що він з цією ухвалою суду ознайомлений не був, оскільки вона була надана безпосередньо під час проведення сесії ради та зареєстрована у секретаріаті під час проведення сесії, так як стаття 255 КАС України передбачає, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а згідно ч.2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Неодноразово зверталась увага на не виконання рішень національних судів і Європейським судом з прав людини, де останнім зазначалось, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»(Immobiliare Saffi v. Italy). Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» (Romashov v. Ukraine).

Колегія суддів вважає бездіяльним ставлення відповідача щодо виконання судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову та не вжиття ним заходів, щодо ознайомлення та вивчення цього рішення, ознайомлення з цим рішенням інших депутатів, внесення пропозицій про відкладення розгляду питання на пізніший час в тому числі і на інше пленарне засідання чи сесію.

Колегія суддів вважає, що жодним чином не можуть бути виправдані дії щодо не вжиття заходів виконання судового рішення посиланням на неможливість ознайомитись з ним через причини відсутності часу на це.

Таким чином, оскільки дія ч. 12 ст. 39 Регламенту була зупинена, то вона не могла бути застосована до остаточного вирішення спору.

Як встановлено судом, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2011 року у справі № 2а-6078/11/0308 за позовною заявою ОСОБА_5 до Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування акту, що залишена в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 року визнано не чинною та скасовано частину 12 ст. 39 Регламенту Луцької міської ради в частині «за ініціативою головуючого, секретаря ради, голови депутатської фракції (групи) проект рішення, пропозиція доповнення чи зауваження до проекту рішення можуть бути поставлені на повторне голосування». В решті позову відмовлено за безпідставністю.

З цього приводу відповідач пояснив суду, що ч. 12 ст. 39 Регламенту скасовано лише в частині, інша частина, де йде мова, що таке повторне переголосування допускається не більше двох разів і здійснюється на сесії ради після проведення нового обговорення, яке може бути проведено за скороченою процедурою і в разі неприйняття рішення після повторного обговорення, відповідне питання без голосування знімається з розгляду - залишилась чинною, а тому були наявні всі підстави для розгляду даного питання.

Однак, суд апеляційної інстанції, як орган, який здійснює функції офіційного тлумачення норм вважає, що така позиція відповідача є неприйнятною виходячи з такого.

Як можна побачити на підставі аналізу ч. 12 ст. 39 Регламенту, положення цієї частини сформовані так, що одна норма залежить від іншої як загальне і окреме, зокрема, в першому реченні ч. 12 ст. 39 Регламенту йде мова про повторне голосування взагалі і суб'єктів його ініціювання. В другому реченні цієї частини йде мова про те, що «таке», тобто повторне голосування допускається не більше двох разів і здійснюється на сесії ради після проведення нового обговорення, яке може бути проведено за скороченою процедурою. Отже, з цього слідує, якщо зупинено дію положення (речення), а пізніше скасовано про повторне голосування взагалі, то дія наступних положень хоча вони і не скасовані, про те пов'язані з першим, не може бути реалізована.

Відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Слід зазначити, що пунктом 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційного Суду України визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно ст. 1, 2 та 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Таким чином, депутат міської ради на підставі вищевказаних норм мав право звернення до суду про визнання незаконними дій міського голови.

Крім того колегія суддів зазначає, що встановлені статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту порушеного права не є вичерпними. Деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання протиправною (незаконною, неправомірною) дії чи бездіяльності не містить різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта - визнання його нечинним.

Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.10.2007 року.

Надавши правову оцінку діям відповідача стосовно вчинених ним дій (бездіяльності), дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх не обґрунтованими та не достатньо вмотивованими.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та є обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2014 року в справі №2а-6594/11.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2014 року в справі №2а-6594/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича, які вчинені ним 05 травня 2011 року, під час головування на пленарному засіданні Луцької міської ради, в частині поставлення на голосування пропозиції депутата Луцької міської ради ОСОБА_4, яка вносилась в порядку ч.12 ст.39 Регламенту Луцької міської ради щодо другого повторного голосування питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі».

Визнати незаконними дії Луцького міського голови Романюка Миколи Ярославовича, які вчинені ним 05 травня 2011 року, під час головування на пленарному засіданні Луцької міської ради, в частині поставлення на друге повторне голосування питання «Про внесення змін та доповнень в рішення міської ради від 02.09.2009 року №45/61 «Про продовження договору оренди земельної ділянки на новий термін Волинській обласній спілці споживчих товариств для обслуговування ринку «Завокзальний» на вул. Карпенка-Карого, 1» та укладення додаткової угоди до договору оренди землі».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос