Справа № 2а-7928/12/1370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 9104/183197/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Довгополова О.М., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року в адміністративній справі за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «Роздільський керамічний завод» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Львівського окружного адмінінстративного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Роздільський керамічний завод» (далі - ПАТ «Роздільський керамічний завод») про стягнення коштів в сумі 16293,89 грн. адміністративно-господарських санкцій та пені 89,54 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу на постанову суду, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що згідно з ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідачем не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році у кількості 1 особи. У зв'язку з цим, до нього застосовано адміністративно-господарські санкції в сумі 16293,89 грн. Оскільки ПАТ «Роздільський керамічний завод» у терміни встановлені чинним законодавством не сплатило адміністративно-господарських санкцій, то позивачем нарахована пеня в сумі 89,54 грн..

У судовому засіданні представник апелянта Синявська-Чаус О.О. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Зазначила також, що відповідач належним чином не виконав свій обов'язок щомісячно інформувати центр зайнятості про наявність вакансій для інвалідів. А тому, згідно позиції Верховного Суду України є підстави для стягнення фінансових санкцій.

Представник відповідача Пирва А.В. в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що чинне законодавство передбачає обов'язок для роботодавця щодо створення робочих місць для інвалідів. При цьому, закон не зобов'язує підприємство знаходити та працевлаштовувати інвалідів. Відповідачем вчинено усі необхідні дії для недопущення правопорушення, а саме створено робочі місця для працевлаштування інвалідів та повідомлено Миколаївський районний центр зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з обмеженими можливостями. А відтак, позивачем було безпідставно застосовано адміністративно-господарські санкції та нараховано пеню.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (надалі - Закон), для підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Роздільський керамічний завод» зареєстроване в Львівському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, якому звітує про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Як вбачається із поданого ПрАТ «Роздільський керамічний завод» звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2011 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) відповідача становить у цьому році 229 осіб (рядок 01), з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 8 осіб. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2011 році становив 9 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача становить 16293,89 грн. Згідно з розрахунком позивача сума адміністративно-господарських санкцій становить 16293,89 грн..

Позивачем у розрахунку заборгованості визначено, що оскільки відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції до 15.04.2012 року, позивачем нараховано пеню за порушення термінів сплати за період з 16.04.2012 року по 07.05.2012 року (22 дні) в сумі 89,54 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 16383,43 грн..

Згідно вимог ст. 20 Закону, підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Згідно з п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1995 року № 314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участі представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

У відповідності з п. 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інваліда (п. 14 Положення).

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Тобто, законом на підприємство покладено обов'язок створити (пристосувати), атестувати належним чином робочі місця для працевлаштування інвалідів та повідомити про це органи перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону, а ті, в свою чергу, зобов'язані направити підприємству на працевлаштування інвалідів.

Разом з тим, відповідач не виконав обов'язку щомісячно інформувати державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи, тільки у лютому-серпні, листопаді, грудні 2011 року відповідач надавав Миколаївському районному центру зайнятості інформацію щодо наявності вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН.

Це підтверджено і наданою на запит апеляційного суду довідкою Миколаївського районного центру зайнятості № 25 лютого 2015 року № 390/05.

Тобто у січні, вересні та жовтні 2011 року відповідач не заявляв про наявність вакансій для осіб з обмеженими можливостями.

Із вищезазначеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем у 2011 році було вжито заходів зі створення робочих місць для інвалідів та було повідомлено органи працевлаштування інвалідів про створення відповідних робочих місць, що унеможливило направлення цими органами до підприємства відповідача інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Оскільки відповідач неналежним чином виконав покладений на нього Законом № 875-ХІІ обов'язок щодо надання відповідним державним органам необхідної для працевлаштування інвалідів інформації (щомісячно), тому застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів є правомірним.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі за позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про стягнення адміністративно-господарських санкцій .

Суди згідно норм адміністративного судочинства зобов'язані при вирішенні справ враховувати правову позицію Верховного суду України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій за 2011 рік в сумі 16293 гривні 89 копійок підлягали задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Тому підставними є й позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 89 гривень 54 копійки.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року по справі № 2а-7928/12/1370 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Роздільський керамічний завод» на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів основний борг в сумі 16293 (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто три) гривні 89 (вісімдесят дев'ять) копійок та пеню 89 (вісімдесят дев'ять) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді О.М. Довгополов

І.В. Глушко

Повний текст виготовлено 10 березня 2015 року.