Справа № 804/14743/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засідання Безрученко К.В.,
представника позивача: Скворцової В.О.,
представника позивача: Поліщук К.В.,
представника відповідача: Лісниченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивачем зазначено, що Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 30.07.2014 № 2076/04-62-22-1-9/32756392. На підставі означеного акту винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, з якими позивач категорично не погоджується. Позивач зазначає, що у періоді, що перевірявся податковим органом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» мало договірні відносини із: Товариством з обмеженою відповідальністю «Блокбудсіті», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай - Девелопмент», Приватним підприємством «Рембудкомплект - Плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТДТП». Зазначені підприємства виконували на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» підрядні роботи.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що видами діяльності позивача є: Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (основний) (код КВЕД 43.22); Неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (код КВЕД 71.12); Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (код КВЕД 33.12), що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА № 696683 від 07.12.2012, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, що у ТОВ «Енергополіс» наявна ліцензія серії АВ № 617243, видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 22.02.2012 (діє до 22.02.2017) на перелік робіт і провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.
В означеному акті перевірки податковий орган, при здійсненні аналізу діяльності ТОВ «Енергополіс» у перевіряємому періоді, дійшов висновку про не підтвердження факту придбання послуг та нереальність господарських операцій позивача із контрагентами - виконавцями: Товариством з обмеженою відповідальністю «Блокбудсіті» (далі - ТОВ «Блокбудсіті»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай - Девелопмент» (далі - ТОВ «Скай - Девелопмент»), Приватним підприємством «Рембудкомплект - Плюс» (далі - ПП «Рембудкомплект - Плюс»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ТДТП» (далі - ТОВ «ТДТП»). В основу таких висновків контролюючого органу покладена наявність щодо всіх перелічених підприємств актів про неможливість проведення зустрічної звірки, у тому числі щодо ТОВ «ТДТП» акту від 16.12.2013 № 532/20-11-22-01/38813932 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТДТП» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, їх реальності та повноти відображення в обліку за період: вересень 2013 року», в якому зазначено, що діяльність зазначеного підприємства носить сумнівний характер, з урахуванням не знаходження підприємства за податковою адресою, та неможливістю отримання пояснень і дослідження документів фінансово-господарської діяльності.
Вказані обставини стали підставою для висновку контролюючого органу про неправомірне віднесення позивачем до витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування сум, по результатам взаємодії із перерахованими підприємствами - виконавцями, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 332182,00 грн. та до заниження податку на додану вартість за період: січень, квітень, липень, вересень 2013 року, всього на суму 392508,00 грн.
Дослідивши надані сторонами докази та всі фактичні обставини даної справи, суд не погоджується з позицією відповідача, викладеною в акті від 30.07.2014 № 2076/04-62-22-1-9/32756392 щодо не спрямованості правочинів, вчинених між ТОВ «Енергополіс» та ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП», на настання реальних правових наслідків, у зв'язку із наступним.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4.встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, дослідженню судом підлягає факт реальності господарської операції між ТОВ «Енергополіс» та ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект -Плюс» та ТОВ «ТДТП», і реальність зміни майнового стану першого.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між позивачем (як підрядником) та підприємствами - замовниками були укладені договори, за умовами яких, позивач взяв на себе зобов'язання виконати підрядні робити на об'єктах, визначених цими договорами, а саме: договір № 0150113 з КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа» (додаткова угода № 1 від 18.02.2013 до договору № 0150113 від 11.01.2013), договір № 182.07.11 з ТОВ «М'ясна Фабрика «Фаворит Плюс» (додаткова угода № 30 від 21.03.2013 до договору № 182.07.11, додаткова угода № 26 від 01.02.2013 до договору № 182.07.11, додаткова угода № 24 від 21.01.2013 до договору № 182.07.11, додаткова угода № 28 від 14.02.2013 до договору № 182.07.11, додаткова угода № 24 від 21.01.2013 до договору № 182.07.11), договір № 107.04.11 з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», договір № 0630213 з ПрАТ «Іста - Центр», договір № 0230113 та додаткова угода № 2 до договору № 0230113 із ТОВ «Корпорація «Агро - Союз», договір № 0880313 з ПАТ «Дніпрополімермаш», договір № 0470213 з ПАТ «Дніпрополімермаш», договір підряду № 0810313 із ПАТ «Евраз Суха Балка», договір № 0870311 з ТОВ «БАДМ», договір № 3611212 з ТОВ «Готельний комплекс - Готель Асторія», договір № 0530213 з ТОВ НВП з ІІ «Укртрубоізол».
Для виконання робіт за вищенаведеними договорами, позивачем для виконання частини робіт було залучено контрагента - виконавця ТОВ «БЛОКБУДСІТІ», який по суті виступив у якості субпідрядника в означених взаємовідносинах.
Судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивачем з ТОВ «БЛОКБУДСІТІ» був укладений договір № 1100413 від 01.04.2013, за умовами якого ТОВ «Енергополіс» (замовник) доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно -монтажних робіт, інформаційно - технічних робіт та робіт з технічного обслуговування (п. 1.1. договору від 01.04.2013 № 1100413).
Визначені договору роботи, а також їх приймання та оцінка виконуються у відповідності із вимогами діючих норм та правил (СНІП), ГОСТ, ТУ, ДБН, проектної документації та інших нормативних документів на проведення робіт, узгоджених сторонами. Загальна вартість робіт за договором складає 455322 грн. 05 коп., в т.ч. ПДВ - 20% ( п. п. 1.2, 2.1 договору від 01.04.2013 № 1100413).
Як на момент проведення перевірки, так і на час розгляду справи у позивача перед ТОВ «Блокбудсіті» наявна кредиторська заборгованість, на підтвердження здійснення часткової оплати позивачем надано платіжне доручення від 14.05.2013 № 7580.
Матеріалами справи підтверджено, що приймання робіт здійснювалося наступним чином: спочатку позивач приймав роботи у підрядника - ТОВ «Блокбудсіті», а в подальшому ці роботи передавав своїм контрагентам - замовникам.
На підтвердження виконання робіт на об'єктах, визначених договорами із контрагентами - замовниками, позивачем надані фотодокази, які містяться в матеріалах справи. Також, між ТОВ «Енергополіс» та його контрагентами - замовниками складені та підписані акти приймання виконаних будівельних робіт, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
В подальшому, між позивачем (як замовником) та ТОВ «Скай - Девелопмент» (виконавецем) укладено на договори: від 01.07.2013 № 2080713, від 30.06.2013 № № 1810613 від 03.06.2013, № 1890613 від 03.06.2013, за умовами яких замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно - монтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт та робіт з технічного обслуговування (п. 1.1. вказаних договорів).
Визначені договорами роботи, а також їх приймання та оцінка виконуються у відповідності із вимогами діючих норм та правил (СНІП), ГОСТ, ТУ, ДБН, проектної документації та інших нормативних документів на проведення робіт, узгоджених сторонами ( п.п.1.2. зазначених договорів).
Вартість договору № 1810613 від 03.06.2013 складає 398560,00 грн.
Вартість договору № 1890613 від 03.06.2013 складає 440320,00 грн.
Вартість договору № 2080713 від 01.07.2013складає 240226,34 грн.
Позивач здійснив часткову оплати за виконані роботи у розмірі 982179,97 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Приймання виконаних робіт здійснювалося наступним чином: позивач спочатку приймав роботи у підрядника ТОВ «Скай - Девеломпент», в подальшому ці роботи передавав своїм контрагентам - замовникам. На підтвердження виконання робіт на об'єктах, визначених у договорах, позивачем надані фотодокази та складені між сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ТОВ «Енергополіс» взяло на себе зобов'язання виконати роботи за наступними договорами: договір № 137.06.11 з ТОВ «Дніпропромбудівництво та додаткова угода № 1 до нього, договір № 3731212 з ПАТ «Надія», договір № 249.11.10 з ТОВ «Аквапласт», договори № 2500912, № 3791212 з ПрАТ «Іста - Центр», договір № 291.11.11 з ТОВ «Мареллі», договір № 137.07.10 з ТОВ «РекС», договір № 2951012 з КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа», договір № 1940712 з ТОВ «Господарник», договір № 0340112 з ТОВ «Енерготехнологія» та додаткові угоди до нього, договір № 175.07.11 та додаткова угода № 2 до нього з ТОВ «Корпорація Агросоюз», договір підряду № 1450612 з ТОВ «Євраз Суха Балка».
З метою виконання робіт, передбачених вищенаведеними договорами, позивачем було залучено ПП «Рембудкомплект - Плюс».
Судом встановлено, що між позивачем та ПП «Рембудкомплект - Плюс» укладені договори № 3101012 від б/дати, № 2060812 від 31.08.2012, № 2971012 від б/дати, №0200113 від 04.01.2013, № 0140113 від 03.01.2013, № 2460912 від 06.09.2012, № 2520912 від б/дати, № 2300812 від б/дати, № 2160812 від б/дати, № 2841012 від б/дати та № 2670912 від б/дати, відповідно до умов яких замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно - монтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт та робіт з технічного обслуговування. Передбачені договором роботи, а також їх приймання та оцінка виконуються у відповідності з вимогами діючих норм та правил (СНІП), ГОСТ, ТУ, ДБН, проектної документації та інших нормативних документів на проведення робіт, узгоджених сторонами ( п.п.1.1, 1.2. вищевказаних договорів).
Вартість договору № 3101012 від б/дати складає 169020,00 грн.
Вартість договору № 2060812 від 21.08.2012 складає 338089,40 грн.
Вартість договору № 2971012 від б/дати складає 456000,00 грн.
Вартість договору № 0200113 від 04.01.2013 складає 200990,00 грн.
Вартість договору № 0140113 від 03.01.2013 складає 235000,00 грн.
Вартість договору № 2460912 від 06.09.2012 складає 300000,00 грн.
Вартість договору № 2520912 від б/дати складає 320000,00 грн.
Вартість договору № 2300812 від б/дати складає 355776,00 грн.
Вартість договору № 2160812 від б/дати складає 420000,00 грн.
Вартість договору №2841012 від б/дати складає 320220,00 грн.
Вартість договору № 2670912 від б/дати складає 346910,60 грн.
Оплата на користь ПП «Рембудкомплект - Плюс» здійснена позивачем частково, що підтверджується платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що між ТОВ «Енергополіс» (підрядником) та ПрАТ «Енерготехнології» (замовником) укладено договір № 0340112 від 01.02.2012 та додаткова угода № 5 від 01.08.2013 до нього.
Для виконання робіт за вищевказаним договором, між ТОВ «Енергополіс» (замовником) та ТОВ «ТДТП» (підрядником) укладено договір № 2480913 від 02.09.2013, за умовами якого замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов'язання з виконання будівельно - монтажних робіт. Передбачені договором роботи, а також їх приймання та оцінка виконуються у відповідності з вимогами діючих норм та правил (СНИП), ГОСТ, ТУ, ДБН, проектної документації та інших нормативних документів на проведення робіт, узгоджених сторонами. Вартість робіт за договором складає 384629,00грн. ( пункти 1.1., 1.2., 2.1 договору № 2480913 від 02.09.2013).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що первинні документи, складені ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП», відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Роботи, виконані підрядниками - ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП», прийняті ТОВ «Енергополіс» згідно актів приймання виконаних будівельних робіт, та, в подальшому, в комплексі здані первісним замовникам, що також свідчить про реальність виконання робіт, оскільки в даному випадку мало місце подвійне прийняття виконаних підрядних робіт: спочатку позивачем, як замовником, а в подальшому вже ТОВ «Енергополіс» передав виконані роботи як підрядник перерахованим вище підприємствам - замовникам.
Згідно акту перевірки від 30.07.2014 № 2076/04-62-22-1-9/32756392 встановлено, що позиція податкового органу, викладена у ньому, ґрунтується на отриманих від інших контролюючих органів актів щодо контрагентів позивача, а саме:
- акт Західно - Донбаської ОДПІ Головного управління Міндоходів від 16.12.2013 № 532/20-11-22-01/38813932 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДТП» (податковий номер 38813932), з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, їх реальності та повноти відображення в обліку за період: вересень 2013 року».
Суд зазначає про те, що наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти в виключно ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів.
В матеріалах справи містяться судові рішення у справах, предметом розгляду у яких було визнання неправомірними дій щодо коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань по вищевказаним підприємствам, яке податковим органом проводилося на підставі вищеперерахованих актів.
Суд вважає необґрунтованим посилання податкового органу в акті перевірки від 30.07.2014 № 2076/04-62-22-1-9/32756392 на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, оскільки такі акти можуть свідчити лише про неможливість проведення звірки платників податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювалися від імені таких платників податків. В акті про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується лише саме причина неможливості проведення зустрічної звірки та зазначаються заходи, які були вжиті податковою інспекцією для проведення зустрічної звірки. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка у даному випадку проведена не була.
За таких обставин, акти про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», на які посилається Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, неможливо визнати належними та допустимими доказами, які б свідчили про нереальність господарських операцій між позивачем та вищеозначеними підприємствами.
Суд також відзначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили контрагенти платника податків (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення у ЄДРСР № 3060678).
Крім того, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Крім того, судом встановлено, що вказане підприємство отримало відповідну ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції Серії АД № 075033 від 25.07.2012 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, строк її дії 25.07.2015, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи наявна відповідна ліцензія ТОВ «Блокбудсіті» Серії АД №075332 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією 22.08.2012, термін дії до 22.08.2015.
Судом встановлено, що вказане підприємство отримало ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції Серії АЕ № 273560 від 26.07.2013 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, строк її дії до 25.07.2016, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи наявна копія ліцензії ТОВ «Скай - Девелопмент» на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією Серії АЕ №261222 від 26.04.2013, строк дії до 26.04.2016.
Більш того, судом встановлено, що у ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент» основним видом діяльності є: будівництво житлових і нежитлових будівель (код за КВЕД 41.20); у ПП «Рембудкомплект - Плюс»: будівництво житлових і нежитлових будівель (код за КВЕД 41.20) (неосновний вид діяльності); у ТОВ «ТДТП» основним видом діяльності є: організація будівництва будівель ( код за КВЕД 41.10), що підтверджується Спеціальними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 19547443, № 19547426, № 19547394, № 19547548, зробленими судом, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами - ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект -Плюс» та ТОВ «ТДТП» підтверджується встановленими під час розгляду справи фактичними обставинами та наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, а саме: договорами підряду, укладеними із позивачем (в яких позивач виступав виконавцем) та договорами з контрагентами - виконавцями: ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП», актами приймання виконаних будівельних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками.
На підставі вищезазначеного судом встановлений рух активів в процесі проведення господарських операцій між ТОВ «Енергополіс» та ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай -Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП».
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай - Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП»;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання товарів та послуг у ТОВ «Блокбудсіті», ТОВ «Скай -Девелопмент», ПП «Рембудкомплект - Плюс», ТОВ «ТДТП» і господарською діяльністю позивача;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість;
- факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Так, пунктом 201.10. вказаної статті ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Матеріали справи свідчать про те, що сума податкового кредиту позивачем сформована по першій події - даті отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Судом встановлено, що сума придбаних товарів у розмірі 1079106,00 грн. позивачем віднесена до складу витрат у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
З огляду на все вищевикладене, суд вважає, що контролюючий орган безпідставно дійшов висновку про завищення позивачем у перевіряємому періоді суми витрат, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства, з огляду те, що всі витрати позивача підтверджені первинними документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 487,20 грн.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2014 року.

Суддя О.В. Царікова