Справа № 804/1750/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 р. Справа № 804/1750/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Бузунової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, податкової вимоги, -
23 січня2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Лівобережноїоб'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач), з вимогами, про:
- визнати протиправним та скасуваннярішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.01.2015 року, яким ФОП ОСОБА_5 (ідент. код НОМЕР_1) визначено суму штрафу у розмірі 2304,62грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. знаходився на загальній системі оподаткування. Відповідно до акту перевірки фізична особа-підприємець ОСОБА_5 надавав в оренду приміщення, загальна вартість яких за 1 кв.м. менша, ніж встановлено рішенням Дніпропетровської міської ради № 5/53 від 28.12.2009 р. При цьому, на момент надання в оренду приміщень, вказане рішення втратило чинність. Крім того, з 2011 р. оподаткування доходів громадян податком на доходи фізичних осіб здійснюється на підставі Податкового кодексу України, тому рішення Дніпропетровської міської ради, Методика визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб, Постанови Кабінету Міністрів України не застосовуються до позивача. Порушень норм Податкового кодексу допущено не було. Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, податкова вимога Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши свою позицію наступним. Позивачем не дотримано при наданні в оренду нерухомого майна положень рішення Дніпропетровської міської ради № 5/53 від 28.12.2009 р., внаслідок чого занижено суми податкових зобов'язань. В зв'язку з наведеним, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, податкова вимога є правомірними, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 зареєстрований21.03.2007 р., включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним номером НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
19.12.2014 р. Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.
За результатами перевірки складено акт № 4937/17-03/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р. Перевіркою встановлені, наступні порушення, допущені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5:
- пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість на загальну суму 8 723,00 грн.;
- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 7 418,97 грн.;
- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» перевіркою встановлено заниження єдиного соціального внеску, що нараховується на суму чистого оподатковуваного доходу на суму 23 046,20 грн.
Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки наступним.
Протягом перевіряємого періоду ОСОБА_5 надавав в оренду підприємству власне приміщення загальною площею 227,9 кв.м. за ціною за 1 кв.м. 17,56 грн.
При цьому, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 5/53 від 28.12.2009 р. вартість одного квадратного метру належного позивачу приміщення при наданні в оренду має складати 38,45 грн.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електрум ЛТД» (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2011 р.
Відповідно до п. 1.1 розділу 1 договору в оренду надається нежитлове приміщення загальною площею 227,9 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1
Згідно до п. 2.1 розділу 2 договору орендна плата за користування приміщенням встановлюється за один календарний місяць і складає 3 335,00 грн., крім того ПДВ 20 % 667,00 грн. Всього з ПДВ 4 002,00 грн.
До договору позивачем надані додаткова угода, акт здачі-прийняття нежитлових приміщень, податкові накладні.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напів фабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, якіможуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єктавитрат;витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додатковоїзаробітної плати та іншихвидівзаохочень і виплатвиходячи з тарифних ставок, у виглядіпремій, заохочень, відшкодуваньвартостітоварів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконанняробіт, послугзгідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до пп. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.
При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановленочи неоприлюднено до початку звітного (податкового) року, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сумм податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:а) придбанняабовиготовленнятоварів (у тому числі в разіїхввезення на митну територіюУкраїни) та послуг;б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротнихактивів, у тому числі при їхввезенні намитнутериторіюУкраїни (у тому числі у зв'язку з придбанням та/абоввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платникаподатку, уповноваженого вести облікрезультатівспільноїдіяльності);в) отриманняпослуг, наданих нерезидентом на митнійтериторіїУкраїни, та в разіотриманняпослуг, місцемпостачанняяких є митнатериторіяУкраїни;г) ввезеннянеоборотнихактивів на митнутериторіюУкраїни за договорами оперативного абофінансовоголізингу.
Датою виникнення права платникаподатку на віднесеннясуммподатку до податкового кредиту вважаєтьсядата тієїподії, щовідбуласяраніше: датасписаннякоштів з банківськогорахункаплатникаподатку на оплату товарів/послуг;дата отриманняплатникомподаткутоварів/послуг, щопідтвердженоподатковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежновід того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податковогоперіоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язкуз придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державно їподаткової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що підставою для винесення оскаржуваних рішень став висновок податкового органу про недотримання позивачем положень рішення Дніпропетровської міської ради № 5/53 від 28.12.2009 р. при наданні в оренду власного нерухомого майна.
При цьому, відповідачем не враховано наступні обставини. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 5/53 від 28.12.2009 р. внесено зміни до рішення міської ради від 24.12.04 № 5/23"Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб". Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.12.2011 р. № 4/19 «Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб» визнано таким, що втратило чинність рішення Дніпропетровської міської ради від 24.12.2004 р. № 5/23 «Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб».
Постановою Кабінету міністрів України від 2912.2010 р. N 1253 затверджено Методику визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа), тому судові витрати в розмірі 182,70 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь особи-підприємця ОСОБА_5.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позовфізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, податкової вимоги - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.01.2015 року№ НОМЕР_4,яким ФОП ОСОБА_5 (ідент. код НОМЕР_1) визначено суму штрафу у розмірі 2304,62грн.
Стягнути з Державного бюджету на користь ФОП ОСОБА_5 (ідент. код НОМЕР_1) 182,70грн. судових витрат.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 березня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 06.03.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова