Справа № 485/2291/14-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 485/2291/14-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Кішковська З.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області (далі - управління ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.10.2012 року №17/4 про приведення у відповідність до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 року №1058-IV, ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.03 року №1110-IV, її пенсійної справи щодо виключення подвійного обрахування стажу роботи у Снігурівській виправній колонії №5, посилаючись на те, що з 01липня 1983 року установу виконання кримінальних покарань було реорганізовано у виправно-трудову колонію для утримання засуджених чоловіків, хворих на туберкульоз і вона являлася протитуберкульозним закладом.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/4 від 22 жовтня 2014 року про приведення у відповідність пенсійної справи ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 року №1058-IV, ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.03 року №1110-IV, щодо не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Не погоджуючись з постановою суду, начальником управління ПФУ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 13 березня 2010 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ як отримувач пенсії за віком.

Згідно з записами в трудовій книжці, ОСОБА_1 в період з 01.08.1977 р. по 25.08.1994 р. працювала в установі ІН-316/П-21, яка в подальшому була перейменована в Снігурівську виправну колонію № 5 правління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області (далі - Снігурівська виправна колонія).

При призначенні пенсії, ОСОБА_1 було надано довідку Снігурівської виправної колонії від 17.03.2010 р. № 5/2, в якій зазначалося, що на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27.06.1983 р. № 119 установа ІН-316/05 перепрофільована в лікувальну установу по лікуванню хворих засуджених на туберкульоз легень.

В зв'язку з зазначеною довідкою, а саме що установа ІН-316/5 є лікувальною установою, стаж роботи позивача за період з 27.06.1983 р. по 25.08.1994 р., відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 p. № 1788-ХІІ, було враховано в подвійному розмірі.

Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складав 52 р. 2 м. 28 дн., з них стаж роботи, що був зарахований в подвійному розмірі складав 22 р. 3 м. 28 дн.

У 2014 році управління ПФУ в Снігурівському районі Миколаївської області, на виконання листа ГУ ПФУ в Херсонській області про проведення зустрічної перевірки стажу роботи ОСОБА_3 для призначення їй пенсії за вислугу років, звернулося з проханням надати витяг з наказу Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27 червня 1983 року № 0119, на який у своїх довідках посилається Снігурівська виправна колонія.

Після отримання витягу з зазначеного наказу виявилося, що цей наказ не містить інформації про перепрофілювання установи ІН-316/5 в лікувальну установу, як значиться в довідках Снігурівської виправної колонії.

29 серпня 2014 року управлінням ПФУ було направлено лист до Снігурівської виправної колонії щодо надання документального підтвердження приналежності Снігурівської виправної колонії на момент роботи позивача, до інфекційного закладу охорони здоров'я, на що було отримано лист від 25.09.2014 р., в якому зазначалося, що підтвердити або спростувати таку інформацію неможливо, оскільки архівні документи з цього приводу були знищені; також повідомлено, що управлінням Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області проводиться робота по розшуку документів, що підтверджують приналежність Снігурівської виправної колонії на момент роботи в ній позивача до інфекційного закладу охорони здоров'я.

В зв'язку з тим, що таких документів управлінням ПФУ отримано не було, рішенням від 22.10.2014 р. № 17/4 було приведено у відповідність пенсійну справу позивача, а саме період її роботи в ІН-316/05 з 27.06.1983 р. по 25.08.1994 р. було враховано в одинарному розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв всупереч діючому законодавству, а саме при призначенні пенсії у 2010 році, відповідач був зобов'язаний оцінити представлені документи щодо можливості їх застосування для перерахунку пенсії або витребувати додаткові документи, що зроблено не було, тим самим були порушені права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції Закону №1110-IV від 10.07.2003 року, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" №4565-VІ від 22.03.2012 року, туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п.1 Переліку закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Державного департаменту з питань виконання покарань від 24.12.2004 року №247 до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу було віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення). Лікарняні заклади, призначені для медичного обслуговування засуджених, у залежності від покладених функцій можуть мати найменування міжобласних.

Норми Законів України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз", "Про пенсійне забезпечення", "Про захист населення від інфекційних хвороб" є нормами прямої дії і розроблення додаткових механізмів їх застосування не потребується.

Як було встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983 року №0119 виправно-трудова колонія (№5), тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС Миколаївського облвиконкому з 01 липня 1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР. Цим Наказом начальника УВД Миколаївського облвиконкому зобов'язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

В Наказі МВС України від 11.10.1994 року №556, затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) за п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу.

Те ж саме визначення Установи було зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03.12.1996 року.

Згідно довідки №5/5-3443 від 02.07.2012 року Снігурівської виправної колонії, відповідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року "Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України", Установа ІН-316/5 перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5).

Також, наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 02.04.2009 року за №59 Снігурівську виправну колонію №5 УДДУ у Миколаївській області перейменовано у спеціалізовану туберкульозну лікарню середнього рівня безпеки, а згідно наказу Державної пенітенціарної служби України №427 від 18.06.2012 року вона була перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№5) й станом на 01.12.2014 року, значиться як спеціалізована туберкульозна лікарня, середнього рівня безпеки (для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області з 01.06.1983 року та по теперішній час в Снігурівській виправній колонії №5 утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції інфекційного закладу охорони здоров'я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення їй пенсії з урахуванням періодів роботи в Снігурівській виправній колонії у подвійному розмірі. Тому Рішення відповідача про зарахування стажу роботи позивача в ІН-316/05 в одинарному розмірі є протиправним.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова