Справа № 818/8803/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2015 р. м. Київ К/800/22793/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2014

та постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2014

у справі № 818/8803/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрросхим»

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрросхим» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 13.11.2013 № та № .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2014, позов задоволено; скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів протиправності їх прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Укрросхим» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість при формуванні показників у декларації за червень-липень 2013 року, складено акт № 154/2205/14013532/154 від 31.10.2013, в якому зафіксовані порушення: п. п. 198.2, 198.3 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 813 949 грн. та заниження податку на додану вартість за липень 2013 року в сумі 62 718 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 13.11.2013 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 78 397,50 грн., у т.ч.: 62 718 грн. основного платежу та 15 679,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 813 949 грн.

Висновки податкового органу обґрунтовані тим, що документи первинного, бухгалтерського та податкового обліку (платіжні доручення, специфікації, податкові накладні, розрахунки коригувань), які підписані між ТОВ «ТД «Укрросхим» та ПСП «УкрРосХим», виписані без наміру створити реальні правові наслідки, фактично не виконувалися, товар за даними первинними документами не поставлявся, первинна документація складена з метою надати ТОВ «ТД «Укрросхим» податкову перевагу у вигляді незаконного права на податковий кредит по ПДВ.

Матеріалами справи встановлено, що 22.01.2013 між позивачем та ПСП «УкрРосХим» укладено договір № ДР-64 про поставку мінеральних добрив. В липні 2013 року до зазначеного вище договору його сторонами укладено кілька специфікацій. Зазначені специфікації обумовлюють вид товару, який має бути поставлений, ціну товару, його кількість та загальний обсяг. Крім того, специфікаціями встановлюється дата, до якої покупець має здійснити 100% попередню оплату, а також закріплені наслідки неотримання попередньої оплати в повному обсязі до настання обумовленої дати - повернення частково отриманої попередньої оплати.

Крім того, позивачем здійснена попередня оплата за договором № ДР-64, що підтверджується платіжними дорученнями та податковими накладними.

Однак, у зв'язку з відсутністю здійснення позивачем оплати по зазначеним специфікаціям в повному обсязі, контрагент ПСП «УкрРосХим» повернув кошти, що були сплачені позивачем в якості попередньої оплати, але не досягали рівня 100% оплати по відповідній специфікації. Всього протягом липня 2013 року ПСП «УкрРосХим» на рахунок позивача повернуло отриману раніше попередню оплату на суму 13 040 000 грн. з ПДВ, у тому числі повернуто і 4 290 000 грн. попередніх оплат, отриманих від позивача в липні 2013 року відповідно до платіжних доручень від 24.07.2013 № 514, від 26.07.2013 № 517.

20.08.2013 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість № за липень 2013 року, відповідно до якої задекларував по рядку 18 «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду» суму (-) 679 757 грн. та по рядку 24 «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» суму 813 949 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що податковим органом не виявлено порушень порядку складання податкових накладних та внесення їх в Єдиний реєстр податкових накладних; Податковим кодексом України встановлено єдиний випадок, коли не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого), у зв'язку з придбанням товарів (послуг), які не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами).

Висновки судів попередніх інстанцій щодо неправомірного донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи, мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарських операцій.

Таким чином, з правового аналізу наведених нормативних приписів вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КАС України одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Таким чином, виходячи з принципу офіційного з'ясування обставин справи, суд повинен вжити всіх заходів із витребування необхідних доказів, а не обмежуватись виключно доказами, що подані сторонами у справі.

Суди попередніх інстанцій в порушення наведених процесуальних положень не дослідили добросовісність дій платника податку, яка полягала у відповідності вчинених ним дій господарській меті та досягненню економічних цілей, а також реальність усіх даних, відображених в бухгалтерському обліку позивача.

Також судами попередніх інстанцій не досліджено питання правомірності коригування позивачем податкової звітності з податку на додану вартість у спірному періоді в розрізі із здійсненням повернення сум попередньої оплати за господарськими зобов'язаннями з ПСП «УкрРосХим» та застосованою відповідальністю спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Однак, встановлення даних обставин має важливе значення для правильного вирішення даної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2014 та постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний