Справа № 802/257/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2015 р. Справа № 802/257/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Дар'ї Олександрівни

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: Плахотнюк Н.Ю.

третя особа: Головко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації

про: визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації (далі - третя особа)про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані неправомірними діями відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № ВП 44050290 від 30.12.2014. За цих підстав позивач звернувся до суду з проханням визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 та її скасування.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Окремо зазначили, що державним виконавцем не було вчинено всіх можливих та необхідних виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Письмових заперечень суду не надано.

Представник третьої особи щодо задоволення також заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Додатково зазначив, що Через відсутність належного фінансування Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації не має можливості провести виплату нарахованих коштів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити дії.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 вказаний адміністративний позов задоволено, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 призначену та нараховану за життя її матері ОСОБА_5 одноразову винагороду в зв'язку з присвоєнням почесного звання «Мати - героїня» у розмірі 11470,00 грн.

На виконання даної постанови, яка набрала законної сили, Вінницьким окружним адміністративним судом 21.05.2014 було видано виконавчий лист.

16.07.2014 позивач звернулась з заявою до відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Вінницькій області про прийняття до виконання виконавчого листа № 802/37/14-а від 21.05.2014.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Вінницькій області 17.07.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 44050290 за вказаним виконавчим листом.

У зв'язку із зверненням до Вінницького окружного адміністративного суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду 07.08.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Вінницькій області винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № ВП 44050290.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2014 в задоволенні подання відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Вінницькій області про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 21.05.2014 відмовлено.

30.12.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Вінницькій області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 44050290 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначено, що листом Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації повідомило державного виконавця про неможливість виконання рішення суду від 21.05.2014, оскільки фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення соціальної допомоги окремим категоріям громадян проводиться в межах коштів передбачених Законами України Про державний бюджет України на відповідні роки, тому необхідну виплату буде здійснено у разі виділення бюджетних призначень на виконання рішення суду. Таким чином, боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду, а в державного виконавця відсутні підстави для застосування санкцій, передбачених статтею 89 Законом України "Про виконавче провадження".

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч. 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

У відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 статті 75 Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У відповідності до частин 1, 2 статті 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

В силу положень частини 1 статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Зазначена норма Закону чітко визначає необхідність вчинення певних дій, які повинні бути здійснені державним виконавцем до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 статті 124, частиною 3 статті 129 Конституції України встановлено обов'язковість виконання судових рішень на всій території України.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження з підстав того, що боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду, а в державного виконавця відсутні підстави для застосування санкцій, старший державний виконавець відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області діяв всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не було витримано процедуру щодо повного та належного виконання судового рішення.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження № ВП 44050290 від 30.12.2014 є протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області щодо закінчення виконавчого провадження то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, так як у разі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 в повній мірі відбувається відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, відповідно до ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи вказане рішення, суд керується п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до якого у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та про скасування рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець не вжив всіх можливих та необхідних заходів спрямованих на виконання в повному обсязі рішення суду зазначеного в виконавчому документі, а тому адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому, відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 р. ВП №44050290 старшого державного виконавця примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Наталії Юріївни.

3. В решті вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені судові витрати у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна