Справа № 806/1126/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Житомир справа № 806/1126/15

час прийняття: 22 год. 14 хв. категорія 3.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сичової О.П., суддів: Семенюка М.М., Токаревої М.С.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

за участі представника позивача Поліщука О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до Житомирського міськкому Компартії України про заборону проводення акції 19.03.2015 р. та обмеження проведення масових заходів,

встановив:

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просив заборонити Житомирському міськкому Компартії України проводити акцію 19 березня 2015 року за адресою: м.Житомир, майдан імені С.П. Корольова, з 10 год. до 13 год. та обмежити проведення масових заходів в місті Житомирі на майдані імені С.П. Корольова Житомирським міськкомом Компартії України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зокрема додатково пояснив, що 18 березня 2015 року на адресу в.о. Житомирського міського голови Цимбалюк Л.В. з Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області надійшов лист з якого вбачається, що Житомирське МВ УМВС України в Житомирській області не може забезпечити охорону громадського порядку під час спірної акції, так як в цей день в місті Житомирі на майдані С.П. Корольва з 09 год. 00 хв. Житомирською міською організацією В.О. "Свобода" буде проводитись акція - мітинг проти корупції та підвищення цін спільно з іншими громадськими організаціями м.Житомира.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

За клопотанням представника позивача було допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_4 , який повідомив суд ,що він є депутатом Житомирської міської та головою КРК ВО " Свобода " показав ,що на його думку 19.03 2015 року можуть бути сутички між мітингуючими враховуючи те, що о 9 годині ранку 19 березня 2015 року біля Житомирської обласної ради буде проведено акція-мітинг Житомирською міською організацією ВО" Свобода", яка за своїми поглядами не підтримує погляди та діяльність членів Комуністичної партії.

Свідок ОСОБА_5, який був присутній 5 березня 2015 року біля намету Компартії, який був встановлений біля пам"ятника Корольова в місті Житомирі та особисто бачив сутичку між членами Компартії та громадськістю.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків , дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2015 року до Житомирської міської ради Житомирської області від Житомирського міськкому Компартії України надійшло повідомлення про проведення 19.03.2015 року в період з 10 год. до 13 год. мирної акції за адресою: м.Житомир, майдан імені С.П.Корольова.

В даному повідомленні Житомирським міськкомом Компартії України було висловлене прохання щодо забезпечення громадського порядку та недопущенню можливих протизаконних дій з боку агресивно налаштованих громадян міста в районі проведення акції.

В свою чергу виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області, з метою запобігання масових заворушень чи злочинів, для захисту прав і свобод громадян, звернувся до суду із позовом про заборону масового заходу, запланованого Житомирським міськкомом Компартії України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Наведене положення Конституції України кореспондується з нормою міжнародного права, а саме: зі ст. 11 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, якою встановлено, що кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення зазначених прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 39 Конституції України обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Обов'язок держави перед громадянами є виконання вказаних статей. Виникнення реальної загрози заворушень чи злочинів, загроза здоров'ю населення або правам і свободам інших людей свідчать, що держава не в змозі виконати свої позитивні зобов'язання.

Право на мирні зібрання не може стояти понад права на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю відповідно до ст. 3 Конституції України.

Суд зазначає про наявність на час розгляду справи соціальної напруги, яка існує в українському суспільстві, напруженої соціально-політичної ситуації в державі, а саме: проведення антитерористичної операції на сході держави, події в містах України, які призвели до загибелі та ушкодження здоров'я людей, що свідчить про неможливість держави в особі правоохоронних органів виконати свої позитивні зобов'язання та забезпечити громадський порядок.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олінжер проти Австрії" від 29 червня 2006 року, оцінюючи побоювання представників влади стосовно можливості виникнення сутички між учасниками різних зборів, суд зауважив, що такі побоювання не були підтверджені інформацією про те, що у попередні роки під час таких акцій справді мали місце випадки насильства.

Оглянувши відео в мережі інтернет, на яке посилається позивач, колегія суддів приходить до висновку, що назрівання сутичок, які зафіксовані на ньому, сталися саме в тих місцях (м-н Корольова, м.Житомир) стосовно представників Компартії, де, у тому числі, відповідачі запланували вказані у повідомленнях масові заходи.

Тобто на даний час, у разі проведення відповідачем мирного заходу, існує висока вірогідність виникнення протистояння та конфліктних ситуацій між учасниками різних акцій, що може призвести до різкого загострення ситуації, а саме: виникнення заворушень, вчинення злочинів, чим створюється загроза охороні здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей. Україна є суверенною, демократичною, соціальною, правовою державою, в якій діє принцип верховенства права, а людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Суд, вирішуючи вказану адміністративну справу, керується перш за все інтересами членів громади та інших громадян, яким, проведеннями заходів масового характеру може бути спричинена небезпека.

Виходячи з дотримання справедливого балансу між забезпеченням безпеки національних інтересів і громадського порядку та забезпеченням прав громадян на мирні зібрання, гарантовані Конституцією України, колегія суддів приходить до висновку про наявність реальних підстав для загрози громадському порядку, національній безпеці, життю та здоров'ю жителів міста.

За вимогами ч. 5 ст. 182 КАС України, суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Колегія суддів також зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 19 квітня 2001 року №4-рп/2001 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасності сповіщення про мирні зібрання) визначено, що положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.

Відповідно до пункту 2 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в СРСР" від 28 липня 1988 року №9306-XI, заява про проведення зборів, мітингу, вуличного походу або демонстрації подається в письмовій формі не пізніш як за десять днів до намічуваної дати їх проведення. В заяві зазначаються мета, форма, місце проведення заходу або маршрути руху, час його початку і закінчення, передбачувана кількість учасників, прізвища, імена, по батькові уповноважених (організаторів), місце їх проживання і роботи (навчання), дата подачі заяви.

Колегія суддів зазначає, що строк завчасного сповіщення має бути достатнім і для того, щоб органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування могли визначитися, наскільки проведення таких зібрань відповідає закону, та в разі потреби, згідно з частиною 2 статті 39 Конституції України, звернутися до суду для вирішення спірних питань.

Згідно з висновком Венеціанської комісії та ОБСЄ/БДІПЛ, прийнятому на 88-ій пленарній сесії 14-15 жовтня 2011 року вважається, що адекватним строком повідомлення про проведення мирного зібрання є 4-денний період.

Як свідчать матеріали справи, відповідач звернувся до Житомирської міської ради з повідомлення про проведення мирного зібрання за день до його проведення. Крім того в заяві, в порушення Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в СРСР" від 28 липня 1988 року №9306-XI, не зазначена форма заходу, передбачувана кількість учасників, прізвища, імена, по батькові уповноважених (організаторів), місце їх проживання і роботи (навчання).

Враховуючи, навдене та протилежність ідеологій ВО "Свобода" та Комуністичної партії України, суд вважає, що проведення мітингу (зібрання) вказаними політичними силами в одному місці в один і той же час з урахуванням напруженої соціально-політичної ситуаціїї, що склалась в країні, може привести до заворушень а тому вважає за необхідне з метою запобігання цим заворушенням заборонити проведення зібрання відповідачу на майдані С.П. Корольова 19 березня 2015 року.

Стосовно вимоги позивача щодо обмеження проведення масових заходів в місті Житомирі на майдані імені С.П. Корольова Житомирським міськкомом Компартії України, колегія судді вважає її необгрунтованою, оскільки позивач не зазначає в чому повинні полягати ці обмеження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

постановив:

Заборонити Житомирському міськкому Компартії України проводити зібрання 19 березня 2015 року за адресою : м. Житомир ,майдан імені С.П. Корольова з 10 до 13 години.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Сичова

Судді М.М. Семенюк

М.С.Токарева