Справа № 808/9348/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року , о 16:25 годині,Справа № 808/9348/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Горбової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ «Дельта банк»,

про оскарження рішення та дій суб'єкта владних повноважень й скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що 01.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності, на користь ПАТ «Дельта Банк» у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0704/0708/45-025 від 10.07.2008. Даний виконавчий напис 01.06.2013 був зареєстрований в реєстрі за №1221.

26.06.2013 Орджонікідзевським ВДВС, на підставі вказаного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження ВП №38603342, а 27.11.2014 «Дельта Банк» звернувся до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

28.11.2014 головний державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Касас Каньон О.Р. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а 03.12.2014 - постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45646270 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 3275 гривень та виконавчого збору у розмірі 52740,99 гривень - ВП №45646323.

15.12.2014, в ході ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, сторона боржника дізналася про вищевказані постанови від 03.12.2014.

Позивачка вважає постанови від 03.12.2014 й дії держвиконавця щодо виділення їх в окремі виконавчі провадження протиправними, оскільки виконавче провадження №38603342 було завершено на підставі заяви стягувача, виконавчий документ було повернуто останньому, проте в межах цього провадження було винесено оскаржувані постанови ВП №45646270 та ВП №45646323, які виділено в окреме виконавче провадження без правових підстав після завершення провадження №38603342. 24.07.2013 в межах останнього державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38603342. Проте в матеріалах виконавчого провадження, всупереч приписам ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику оскаржуваних постанов. Також відсутні докази отримання їх боржником.

Позивачка просить визнати дії головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Касас Каньон О.Р. щодо виділення в окремі виконавчі провадження постанов про стягнення виконавчого збору від 24.07.2013 №38603342 й витрат на проведення виконавчих дій від 28.11.2014 за №38603342 неправомірними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2014 №45646323, №45646270 й про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №38603342 від 24.07.2013.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає та просить відмовити позові, зазначивши в своїх поясненнях, що в провадженні Орджонікідзевського ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису, яке було відкрито 26.06.2013, а 04.07.2013 копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу сторін виконавчого провадження простою кореспонденцією, що обумовлено відсутністю достатнього фінансування.

24.07.2013, з метою повного та своєчасного виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В матеріалах виконавчого провадження наявний акт опису та арешту майна боржника від 27.09.2013, згідно з яким боржник приймав участь у проведенні виконавчих дій й будь-яких заяв про відкладення проведення виконавчих дій від ОСОБА_1 не надходило.

28.11.2014, на підставі заяви стягувача від 27.11.2014, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», Орджонікідзевським ВДВС не були скасовані заходи примусового виконання рішення, вжиті у межах виконання виконавчого документа та з метою стягнення виконавчого збору й витрат постанови про стягнення виконавчого збору №3860342 від 24.07.2013 та витрат на проведення виконавчих дій №38603342 від 28.11.2014 були виділені в окремі виконавчі провадження.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, до його початку надав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що 11.11.2014 ОСОБА_1 було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з цим було направлено на адресу відповідача заяву про завершення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 28.11.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази й надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що 01.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1221, яким звернено стягнення на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 Згідно з іпотечним договором №0704/0708/45-025-Z-1, посвідченим 10.07.2008 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 й зареєстрованим в реєстрі за №1636, зазначена квартира передана ОСОБА_1 в іпотеку ПАТ «Сведбанк» в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0704/0708/45-025 від 10.07.2008 (а.с.9). На підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 25.05.2012 та зареєстрованих за №№1306, 1307, а також акту приймання-передачі кредитних файлів №21 від 10.07.2012, до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора - ПАТ «Сведбанк» (а.с.9).

Згідно з штампом вхідної кореспонденції Орджонікідзевського ВДВС, 25.06.2013 на адресу відповідача від ПАТ «Дельта Банк» надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого напису (а.с.92). 26.06.2013 головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Касас Каньон О.Р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №38603342 з виконання цього напису (а.с.91), а 24.07.2013 в межах виконавчого провадження ВП №38603342 було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 52740,99 гривень (а.с.85).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

27.11.2014 на адресу відповідача від ПАТ «Дельта Банк» надійшла заява про закінчення виконавчого провадження (а.с.89).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

28.11.2014 в межах виконавчого провадження №38603342 головним державним виконавцем Касас Каньон О.Р. були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» й про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 3275 гривень (а.с.87,88), а 03.12.2014 - постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45646323 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 52740,99 гривень за постановою №38603342 від 24.07.2013 та ВП №45646270 про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 3275 гривень за постановою №38603342 від 28.11.2014.

15.12.2014 представника позивача, згідно з його заявою, було ознайомлено з матеріалами виконавчих проваджень, відкритих по відношенню ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до абз.1 п. 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Згідно з п.п. 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для виділення в окреме провадження постанов про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, оскільки такі підстави могли бути наявні лише у випадку закінчення виконавчого провадження на підставах, визначених п.п. 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», проте, як вже зазначалося, виконавче провадження було завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в супереч вимогам п. 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.11.2014 не було зазначено про виділення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в окреме провадження.

Також, оскільки виконавче провадження ВП № 38603342 було завершено 28.11.2014, то за приписами ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», не пізніше наступного робочого дня після його завершення державний виконавець повинен був відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, проте в супереч вимогам вказаної статті зроблено це було лише 03.12.2014.

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Відповідно до п. 3.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Таким чином, правові підстави та процедура виділення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій тотожна підставам та процедурі виділення постанови про стягнення виконавчого збору. Тобто, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2014 також не дотримався вимог п. 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень та ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом також встановлено, що 24.07.2013 в межах виконавчого провадження №38603342 головним державним виконавцем Касас Коньон О.Р. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 й оголошено заборону на відчуження вказаної квартири (а.с.13).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом, в тому числі й з пояснень представника відповідача, оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2014 й постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.07.2014 були надіслані на адресу ОСОБА_1 простою кореспонденцією у зв'язку з відсутністю достатнього фінансування. Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», простою кореспонденцією боржнику могла бути надіслана лише постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч.2 ст. 181-2 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 27.09.2013 державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС було складено акт опису та арешту майна: квартири АДРЕСА_1. При здійсненні опису та складанні вищевказаного акту ОСОБА_1 була присутня особисто, про що свідчить її підпис на даному акті.

Тобто, ОСОБА_1 дізналася про існування вищевказаної постанови від 24.07.2013 саме 27.09.2013, при складенні вищевказаного акту, а не 15.12.2014 при ознайомленні її представника з матеріалами виконавчих проваджень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню: дії головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Касас Коньон О.Р. щодо виділення в окремі виконавчі провадження постанов про стягнення виконавчого збору від 24.07.2013 за №38603342 й витрат на проведення виконавчих дій від 28.11.2014 за №38603342 необхідно визнати неправомірними; а постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2014 №45646323 й №45646270 - скасувати, а позовні вимоги щодо скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №38603342 від 24.07.2013 необхідно залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,7 гривень (квитанція№0.0.326417055.1 від 15.12.2014 (а.с.1а) та 73,08 гривень (квитанція №0.0.326417892.1 (а.с.1б). Отже, відповідно до вимог ст. 94 КАС України, дані витрати позивача підлягають присудженню на його користь відповідно до задоволених вимог: 194,88 гривень (182,7/3*2=121,8 + 73,08=194,88).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Каньон О.Р. щодо виділення в окремі виконавчі провадження постанов про стягнення виконавчого збору від 24.07.2013 за №38603342 й про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 28.11.2014 за №38603342.

Скасувати постанови головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Каньон О.Р. про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2014 №45646323 й №45646270.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 121 (ста двадцяти однієї) гривні 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш