Справа № 809/2325/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 876/9806/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського О.М., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просив визнати протиправними дії працівників Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Івано-Франківський облавтодор « ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо проведення 02.07.2014 р. габаритно-вагового контролю стосовно належного позивачу транспортного засобу марки «МАН» з напівпричепом пересувними автомобільними вагами, визнати недійсними результати проведеного 02.07.2014 р. габаритно-вагового контролю за їх допомогою та скасувати акт від 02.07.2014 р. про перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок № 13 плати за проїзд великоваговими та великогабаритними транспортними засобами автомобільними дорогами загального користування.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 р. позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії працівників Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області щодо встановлення результатів перевірки, зафіксованих у акті про перевищення транспортних засобів нормативних вагових параметрів, стосовно вказаного вище транспортного засобу з напівпричепом належного позивачу, а також визнано протиправним та скасовано розрахунок плати за проїзд великоваговими та (або) великогабаритними транспортними засобами, автомобільними дорогами загального користування № 13 від 02.07.2014 р., складеного Управлінням Укртрансінспекції в Івано-Франківській області щодо позивача. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, її оскаржило управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно було з'ясовано обставини справи. В апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про автомобільний транспорт» чітко визначено поняття перевізника, а ст.48 цього Закону визначено які саме документи необхідні для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. З урахуванням вимог ст.1187 Цивільного кодексу України та вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» є усі підстави вважати про наявність шкоди і як, наслідок відповідальність за її заподіяння. Також апелянт вказав, що у водія була відсутня товарно-транспортна накладна, а з накладної на товар неможливо встановити куди саме доставлявся товар. Тому просить визнати протиправною та скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта Пилипяк О.В., яка апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 02.07.2014 р. на підставі завдання на перевірку №005486 та графіка щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Івано-Франківській області на автомобільній дорозі км.337+900 загального користування М-04 «Мукачеве - Львів» посадовими особами Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області в м.Галич було зупинено транспортний засіб марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «FEBER» державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2 і яким керував ОСОБА_3 та було проведено його контрольне зважування.

Крім того, водій ОСОБА_3 до перевірки перевіряючим Управління Укртрансінспекції в області було представлено свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів СРГ 802182 від 22.08.2008 р. і САР 843746 від 15.06.2013 р., а також накладну на товар №1677 від 02.07.2014 р. Із змісту даної накладної на товар слідує, що відправником є товариство з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський кар'єр Карпати», отримувачем - «СПД ОСОБА_4», через - «ОСОБА_3», загальна маса товару щебеню 0/10 - 32,5 тон.

Працівниками Управління Укртрансінспекції в області спільно з працівниками Пересувного пункту габаритно-вагового контролю «Івано-Франківське дорожньо-експлуатаційне управління» ДП «Івано-Франківський облавтодор» було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.07.2014 р., згідно якої повна маса транспортного засобу склала 52,95 тонн, що є перевищенням нормативу (норма 38 тонн), та Акт №001967 від 02.07.2014 р., згідно якого водій ОСОБА_3, здійснюючи перевезення вантажу транспортним засобом, який належить ОСОБА_2, перевищив загальну масу та осьові навантаження повної маси 38 тонн, а фактичної 52,95 тонн.

На підставі зазначеного Акту було складено розрахунок №13 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з яким ОСОБА_2, як власник транспортного засобу, повинен сплатити на користь Державного бюджету плату за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні у розмірі 1 647 євро.

Суд першої інстанції частково погодився з доводами позивача та прийшов до висновку, що до даних правовідносин не слід застосовувати положення ст.1187 ЦК України та вказав, що у спірних правовідносинах позивач, в контексті Закону України «Про автомобільний транспорт» та порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування, не є перевізником. Також суд першої інстанції вказав, що в тому разі, коли зупинено транспортний засіб, допустимі нормативи вагових параметрів якого за наслідками зважування не дотримано, працівниками Укртрансінспекції плата за проїзд нараховується виключно за пройдену автомобілем частину маршруту, а не за ту, яку перевізник мав намір проїхати, відтак суд вважав, що розрахована плата за проїзд від м.Пнів до місця можливої доставки товару - м. Ходорів Львівської області, є безпідставною і протиправною, так як її нарахування суперечить частині 1 пункту 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 р., а тому прийшов до висновку, що дії працівників Управління Укртрансінспекції по встановленню результатів перевірки, зафіксованих у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, стосовно позивача, є протиправними, а розрахунок щодо позивача №13 від 02.07.2014 р. таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що вони зроблені у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин у справі та не відповідають встановленим судом обставинам.

Зокрема, судом першої інстанції не встановлено належним чином, хто у спірних правовідносинах є перевізником .

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» чітко визначено, що автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ст. 48 вказаного Закону документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортні засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавець документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Слід звернути увагу, що дана правова норма чітко визначає, що автомобільний перевізник повинен використовувати транспортний засіб на законних підставах.

Як встановлено судом першої інстанції, такі документи позивачем суду надані не були. Крім того, як пояснює представник відповідача, водій ОСОБА_3 являється фізичною особою, тому в контексті положення ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізником не являється.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди володієм транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання а утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 цього Кодексу, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелі підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір еайму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Пунктом 7 частиною 2 статті 32 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що користувачі автомобільних доріг зобов'язані нести відповідальність за шкоду, заподіяну автомобільним дорогам, згідно із законом.

З наведених положень чинного законодавства слідує, що особа підлягає цивільно-правовій відповідальності за шкоду, завдану автомобільним дорогам, при наявності в сукупності таких умов: протиправність діяння (дії чи бездіяльності) такої особи, тобто порушення законодавства про використання автомобільних доріг; вина цієї особи, яка презюмується, якщо не буде доведено наявності обставин непереборної сили або умислу потерпілого; суспільно-шкідливі наслідки у вигляді шкоди, заподіяної автомобільним дорогам та причинно-наслідкові зв'язок між діянням (дією чи бездіяльністю) такої особи та шкідливими наслідками.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортні засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановленими державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. 2, 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 р. (далі - Правила проїзду), транспортний засіб автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху; транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.12.2001 р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах -до 40 т; для контейнеровозів -понад 44 т, на встановлених для них маршрутах -до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з акта про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №001967 від 02.07.2014 р., працівниками Управління зафіксовано показники, які з урахуванням п. 22.5 Правил дорожнього руху, свідчать про те, що зупиненений для габаритно-вагового контролю автомобіль, що належить ОСОБА_2, є великоваговим.

Пунктом 4 Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Пунктом 25 Правил проїзду передбачено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Як вбачається з акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0097026 від 02.07.2014 р., автомобіль марки MAN державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, використовувався для надання послуг з перевезення вантажу, рухався без відповідного дозволу та без документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Отже, з огляду на викладене, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його автомобіль був переданий у користування іншим особам з метою здійснення ними вантажних перевезень в порядку, встановленому чинним законодавством для цього виду підприємницької діяльності.

Абзацом 1 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» визначено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Пунктом 27 цього Порядку передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршрут кількості перевезень (п. 28 Порядку).

Колегія судів приходить до висновку, що наявні всі, встановлені ст. 1187 ЦК України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні умови, для нарахування позивачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно розрахунку № 13 від 02.07.2014 р.

Крім того, для перевірки водієм ОСОБА_3 було надано накладну на товар №1677 від 02.07.2014 р., із змісту якої слідує, що відправником є товариство з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський кар'єр Карпати», отримувачем - СПД ОСОБА_4, через - ОСОБА_3 загальна маса товару щебеню - 32,5 тон.

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997 р., що зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 128/2568 від 20.02.1998 р., визначають товарно-транспортну накладну обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільнім транспортом.

Враховуючи те, що товарно-транспортна накладна у водія була відсутня, а з наданої накладної на товар №1677 від 02.07.2014 р. не можливо встановити куди доставлявся товар, старшим державним інспектором Савчином Р.Б. було взято інформацію, надану водієм ОСОБА_3 про автомобільного перевізника та місце доставки вантажу.

Згідно п.23 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати проїзд автомобільними дорогами загального користування, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Підпунктом 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого 10.12.2013 р. наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 р. за №215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи те, що транспортний засіб марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки «FEBER», державний номерний НОМЕР_2, не був розвантажений та продовжив свій рух з перевищенням вагових обмежень старшим державним інспектором Управління Укртрансінспекціях в Івано-Франківській області правомірно було складено акт 0001967 та розрахунок №13 від 02.07.2014 р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок №13 від 02.07.2014 р., яким СПД ОСОБА_2 було зобов'язано сплатити 1647 євро, є правомірним та відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року по справі №809/2325/14 скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10.03.2015 р.