Справа № 810/6642/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6642/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меріленд Сіті" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меріленд Сіті», звернулось до суду з позовом до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з урахуванням уточнень до позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Броварської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області щодо невизнання податкової звітності ТОВ «Меріленд Сіті» () з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 р.;

- зобов'язати Броварську ОДПІ ГУ ДФС в Київській області визнати податкову звітність ТОВ «Меріленд Сіті» () з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 р.;

- на підставі ч.2 ст. 166 КАС України постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду Броварською ОДПІ ГУ ДФС в Київській області питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка 20.11.14 р. не прийняла податкову звітність ТОВ «Меріленд Сіті» () з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 р.;

- на підставі ч.2 ст. 166 КАС України постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду правоохоронними органами питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка 20.11.2014 р. не прийняла податкову звітність ТОВ «Меріленд Сіті» з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 р.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області щодо невизнання податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Меріленд Сіті» () з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 року. Зобов'язано Броварську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області визнати податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Меріленд Сіті» () з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, а також поданих разом із декларацією документів - додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д 6) за липень, серпень 2014 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з помилковим застосуванням норм матеріального та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились с удове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Меріленд Сіті» є юридичною особою, перебуває на податковому обліку, є платником ПДВ з 05.06.2014 року (а.с.30).

20.11.2014 р. позивачем повторно подано до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області податкові декларації з ПДВ за липень, серпень 2014 р., додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень, серпень 2014 р., довідка (Д6) за липень, серпень 2014 р. (додаток 2,3). Факт подачі підтверджується відміткою відповідача на декларації.

Однак, податковим органом декларації не прийняті оскільки заповнені з порушенням вимог до оформлення податкової звітності, а тому податкова звітність не вважається податковою декларацією та винесено рішення про відмову в прийнятті податкової звітності від 19.02.2014 року №10412/10-02-18-06-10, від 04.11.2014 року №13643/10-06-18-02-10 та від 20.11.2014 року №14310/10-06-18-02-10

Позивач вважає дії податкового органу щодо невизнання податкових декларацій такими, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що відповідач, відмовляючи в прийнятті декларацій діяв не на підставі своїх повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Натомість замість письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків останньому направлено лист, у якому повідомлено, що у відповідності до п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова звітність складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: - подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; - оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставами для відмови в прийнятті податкової звітності стали: у декларації за липень 2014 року відсутнє повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами; у декларації за липень, серпень 2014 року - адреса платника не відповідає реєстраційним даним та не вказано код платника податків.

З досліджених декларацій за липень серпень 2014 року у графі 04 платник зазначено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меріленд Сіті», та з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повне найменування юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меріленд Сіті» (а.с.30).

Тобто в даному випадку в податковій декларації зазначено повне найменування юридичної особи.

Що стосується доводів відповідача про зазначення позивачем адреси, яка не відповідає реєстраційним даним, то представник позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції надав Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (станом на подачу спірних декларацій), відповідно до якої місцезнаходження юридичної особи - 07400, Київська обл., місто Бровари, бульвар Незалежності, буд.2-а, кімната 54/5.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії спірних декларацій колегія суддів зазначає, що в них зазначена адреса - 07400, Київська обл., місто Бровари, бульвар Незалежності, буд.2-а, кімната 54/5.

Таким чином, доводи податкового органу про зазначення в деклараціях іншої юридичної адреси спростовані матеріалами справи.

Щодо доводів відповідача про не зазначення коду платника податків, то колегія суддів зазначає, що виявлені податковою інспекцією недоліки спірних податкових декларацій не перешкоджають ідентифікації його як платника податків та не є перешкодою для формування показників податкової звітності та їх подальшої перевірки податковим органом.

А відтак зазначені дефекти було неправомірно розцінено відповідачем як недолік заповнення податкової звітності, що може слугувати підставою для її неприйняття згідно з викладеними законодавчими положеннями.

Слід також зазначити, що зазначена обставина не впливає на показники поданої позивачем декларації, не призводить до неможливості або ускладнення перевірки податковим органом зазначених у ній даних, а відтак відсутні підстави для невизнання спірної декларації документом податкової звітності.

Таким чином, оскаржене рішення відповідача не відповідає вимогам ст. ст. 48 - 49 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в постанові від 12.01.2015 року у справі № К/800/53150/13 (2а/0470/2350/11).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, недоведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ними оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, та позовні вимоги законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 16 березня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.