Справа № 872/15801/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 рокусправа № 808/5617/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В..

за участю представника відповідача: Аксаріна Р.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі №804/5617/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БОСАЛ-ЗАЗ» до державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

18 червня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «БОСАЛ - ЗАЗ» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2013 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість при цьому порушень щодо формування податку на додану вартість, що мали місце з боку позивача податковим органом не виявлено. Натомість, під час перевірки правомірності формування податкового кредиту, перевіряючий орган дійшов висновку, що внаслідок збільшення статутного капіталу у платника податку не виникає права на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту, та як наслідок відсутніми є підстави для бюджетного відшкодування сум від'ємного значення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції у Комінарському районі м.Запоріжжя Запорізької області ДПС № від 18.03.2013 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «БОСАЛ - ЗАЗ» зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 2 285 701.00 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позивача не виникло права на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість у розмірі 2 285 701.00 грн., оскільки внесення до статутного фонду майна не включається до об'єкту оподаткування на додану вартість. Тому, оскаржуване податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим, прийняти у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а підстави для його скасування - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 23.01.2013 року по 15.02.2013 року посадовими особами ДПІ в Комунарському районі м.Запоріжжя було проведено позапланову документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «БОСАЛ-ЗАЗ» з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника податку за листопад 2012 року, за наслідками якої складено акт від 21.02.2013 року №412/1501/33985999.

Перевіркою встановлено такі порушення:

п.200.1, п. 200.2, п.200.4 статті 200 розділу У Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями п. 4.6.3 п. 4.6.6 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ №1492 на суму ПДВ 2285701 грн.,

п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-ІУ із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за листопад 2012 року на суму 88 255 грн..

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 18 березня 2013 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 2285701 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення № від 18 березня 2013 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення, яке не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, є протиправним та необґрунтованим, таким що порушує права та законні інтереси позивача, у зв'язку з чим, підлягає скасуванню в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 4.6.4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 25.11.2011 р. №1492, якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Аналогічна приписи мітив Закон України «Про податок на додану вартість»

Виходячи з системного аналізу зазначених норм права позивач має право на відображення у власній податковій звітності залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування у поточному (звітному) періоді, при цьому чинне податкове законодавство не містить жодних застережень для такого відораження показників залишку від'ємного значення при судовому оскарженні визначених до сплати сум з податку на додану вартість за попередні звітні податкові періоди.

Як вбачається зі змісту акту перевірки податковий орган, вважає, що позивачем було протиправно сформовано від'ємне значення за рахунок ПДВ отриманого внаслідок внесення ЗАТ «ЗАЗ» в липні 2010 року обладнання та устаткування на суму 16 445 598,00 грн., в тому числі ПДВ 2 740 933,00 грн., в вересні 2010 року - на суму 932 714,00 грн., в тому числі ПДВ 155 452,33 грн. до статутного капіталу ТОВ «БОСАЛ -ЗАЗ»

В той же час, акт перевірки не містить висновків податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту за рахунок операцій з внесення ЗАТ «ЗАЗ» в липні 2010 року обладнання та устаткування в статут позивача.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач підтвердив правильність формування податкового кредиту за наслідком якого отримано від'ємне значення з податку на додану вартість в 2010 році.

Так, у відповідності до пп. 1.28.2 п. 28 статті 1 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств, пряма інвестиція - господарська операція, яка передбачає внесення коштів або майна до статутного фонду юридичної особи в обмін на корпоративні права, емітовані такою юридичною особою.

Згідно із п.1 ст. 66 Господарського кодексу України під терміном «майно» слід розуміти виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

У відповідності до п. 1.15 та 1.17 Закону України «Про податок на додану вартість» п.8.4.11 пункту 8.4 статті 8 Закону України «Про податок на прибуток» операції з внеску до статутного фонду прирівнюються до операцій з продажу для особи, яка здійснила такий внесок, а операції з їх отримання - відповідно до операцій з придбання таких фондів особою, яка їх отримала.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з метою стимулювання інвестиційної діяльності» №977-ХІУ від 15.07.1999 року було внесено зміни до пп. 3.2.8 п. 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» та викладено його в такій редакції, відповідно до якої операції з передачі основних фондів як внеску до статутного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового фонду в обмін на емітовані нею корпоративні права були виключені із кола об'єктів оподаткування ПДВ.

До зазначених змін в законодавстві законодавцем було віднесено операції з внесення майна (устаткування) одним підприємством до статутного капіталу іншого до операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» №2505 від 25.03.2005 року було внесено зміни до пп. 3.28 п. 3.2 статті 3 закону України «Про податок на додану вартість» , а саме: в абзаці першому слова «Передачі основних фондів до статутного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового фонду в обмін на емітовані нею корпоративні права, в тому числі при ввезенні основних фондів на митну територію України - виключено, абзац другий та четвертий виключено.

Отже, законодавцем було виключено раніше введену пільгу в межах податку на додану вартість, яка стосувалась внесення основних фондів до статутного фонду суб'єкта господарювання та повернення їх із статутного фонду. Внаслідок зазначених змін операції із передачі основних фондів як внеску до статного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового комплексу в обмін на емітовані корпоративні права знову стали об'єктом оподаткування податком на додану вартість на загальних підставах.

Таким чином, операції з внесення майнового вкладу одним суб'єктом господарювання (учасником господарського товариства) до статного капіталу іншого суб'єкта господарювання (товариства з обмеженою відповідальністю) підлягали оподаткуванню податком на додану вартість у період до набрання чинності Податковим кодексом України.

Отже, враховуючи час формування позивачем податкового кредиту та фактичної правомірності його формування, він як отримувач майна набуває право на бюджетне відшкодування за наслідками податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідні звітні податкові періоди.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавцем не визначено жодних підстав для відмови в здійсненні або невизнанні податковим органом сум від'ємного значення з податку на додану вартість за наслідками правомірно сформованого податкового кредиту з податку на додану вартість.

За таких обставин, висновки документальної позапланової виїзної перевірки, викладені в акті від 21.02.2013 №412/1501/33985999 щодо завищення від'ємного значення податку на додану вартість та оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2013 не відповідають фактичним обставинам, суперечать законодавству та є необґрунтованими.

В свою чергу, відповідачем в порушення вимог ст.. 71 КАС України, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі №804/5617/13-а - залишити без зімн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко