Справа № 826/20041/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Дарницькому районі) про: визнання неправомірними дій (бездіяльності) щодо прийняття упередженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 року №Ф-1395-25 та у зв'язку з ненаданням ФОП ОСОБА_2 відповіді на запит; скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 року №Ф-1395-25.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога відкликана у встановленому законом порядку, а граничний строк надання відповіді на запит Позивача на моменту розгляду справи не минув.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовну заяву задовольнити в частині: визнання неправомірними дій ДПІ у Дарницькому районі щодо прийняття вимоги про сплату боргу від 04.11.2014 року №Ф-1395-25 у період проведення ДФС України досудового оскарження сум боргу (з 29.10.2014 року) та визнання бездіяльності ДПІ у Дарницькому районі щодо ненадання відповіді на копій документів на запит ФОП ОСОБА_2 від 1911.2014 року. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неповному дослідженні судом всіх фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, що спричинило прийняття неправильного рішення. Крім того, вказує на помилковому застосуванні судом першої інстанції положень Закону України «Про судовий збір».

У судовому засіданні Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інтонації - без змін.

Апелянт, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

При цьому, клопотання представника Позивача ОСОБА_3 від 16.03.2015 року (вх. №8497) про відкладення розгляду справи судовою колегією було оцінено критично, оскільки, по-перше, заявником не було подано доказів виклику останнього в інше судове засідання, по-друге, чинне законодавство передбачає можливість представляти інтереси особи як нею самостійно, так і будь-якою іншою особою, яка наділена відповідними повноваженнями довіреністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення повноважного представника Відповідача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у липні - серпні 2014 року працівниками ДПІ у Дарницькому районі на підставі наказу від 21.07.2014 року №983-П згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема, п. 2.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме відхилення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, виявленої під час перевірки, в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок 34,7 % за 2012 рік та 2013 рік на суму 114 094,64 грн. Результати перевірки зафіксовані в акті від 06.08.2014 року №6105/26-51-17-01/НОМЕР_1. На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 02.09.2014 року винесені: вимога №Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 114 094,64 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 7 377,98 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

За результатами адміністративного оскарження вказані рішення були залишені без змін рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 15.10.2014 року №2345/З/26-15-10-09-25 та рішенням Державної фіскальної служби України від 26.11.2014 року №3493/З/99-99-10-П-07-15.

Поряд з цим, 04.11.2014 року ДПІ у Дарницькому районі винесено вимогу №Ф-1395-25 про сплату боргу (недоїмки) на суму 121 837,32 грн. (у тому числі недоїмка - 114 459,34 грн. та штраф - 7 377,98 грн.).

У зв'язку з отриманням даної вимоги Позивач 20.11.2014 року звернулася до ДПІ у Дарницькому районі із запитом, в якому просила зазначити, на підставі чого в останньої виникла недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 114 459,34 грн., а також надати копії: розрахунку нарахування недоїмки у розмірі 114 459,34 грн., розрахунку нарахування штрафних санкцій в розмірі 7 377,98 грн., картки особового рахунку ФОП ОСОБА_2 з 06.08.2014 року по 31.10.2014 року.

При цьому, згідно даних картки особового рахунку ФОП ОСОБА_2, 27.11.2014 року на підставі отриманої інформації про оскарження останньою вимоги від 02.09.2014 року №Ф- та рішення від 02.09.2014 року № шляхом подання повторної скарги до ДФС України, було зменшено суму боргу з єдиного внеску на суму 114 094,64 грн. та суму штрафних санкцій у розмірі 7 377,98 грн.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів п. 59.1 ст. 59, ст. 60 Податкового кодексу України, а також ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», прийшов до висновку, що, по-перше, оскаржувана вимога є відкликаною, по-друге, податковий орган уповноважений виносити вимоги про сплату боргу, по-третє, запит Позивача за своєю суттю є видом звернення громадянина, а тому максимально встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк розгляду звернення не сплинув, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає затверджена наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року №455 Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №455).

Пунктом 6.2 вказаної Інструкції №455 передбачено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції №455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається, зокрема, фізичним особам - підприємцям протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

При цьому, згідно п. 6.4 вказаної Інструкції вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції для платника - фізичної особи.

Відтак, зважаючи, що станом на кінець жовтня 2014 року за ФОП ОСОБА_2 згідно даних картки особового рахунку обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 114 094,64 грн. та штрафу у розмірі 7 377,98 грн., Відповідачем правомірно 04.11.2014 року було складено та направлено Позивачу вимогу №Ф-1395-25.

Крім того, судовою колегією враховується, що пунктом 6.5 Інструкції №455 передбачено, що протягом десяти календарних днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органів доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

При цьому відповідно до п. 6.6 Інструкції №455 у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Про оскарження вимоги до органів доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов'язаний письмово повідомити протягом десяти календарних днів орган доходів і зборів, який направив вимогу.

Тобто, з метою уникнення випадку необізнаності органу доходів і зборів нижчого рівня про оскарження рішення останнього до органу доходів і зборів вищого рівня, законодавець поклав на платника обов'язок письмово повідомити протягом десяти календарних днів органів доходів і зборів, який направив вимогу, у даному випадку - ДПІ у Дарницькому районі.

Згідно п. 6.7 Інструкції №455 вимога вважається відкликаною, зокрема, якщо сума боргу самостійно погашається платником. У випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу.

Отже, отримання ДПІ у Дарницькому районі 27.11.2014 року повідомлення про оскарження Позивачем вимоги від 02.09.2014 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 02.09.2014 року № про застосування штрафних санкцій та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15.10.2014 року №2345/З/26-15-10-09-25 до Державної фіскальної служби України спричинило внесення змін до картки особового рахунку ФОП ОСОБА_2 шляхом виключення з обліку донарахованого внеску та штрафних санкцій. Відтак, згідно даних КОР у Позивача станом на 27.11.2014 року була відсутня заборгованість, що й спричинило відкликання вимоги від 04.11.2014 року №Ф-1395-25.

За таких обставин, оскільки станом на кінець жовтня 2014 року за ФОП ОСОБА_2 згідно даних КОР останньої обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, а від Позивача не надійшло повідомлення про адміністративне оскарження рішень, на підставі яких утворилася вказана заборгованість, Відповідач правомірно на підставі п. 6.3 Інструкції №455 надіслав платнику вимогу №04.11.2014 року №Ф-1395-25.

Водночас, суд першої інстанції, правильно зазначаючи про безпідставність позовних вимог про визнання протиправними дій щодо складання вимоги від 04.11.2014 року №Ф-1395-25, помилково застосував норми ПК України, якими вказані правовідносини не регулюються.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність ДПІ у Дарницькому районі щодо ненадання відповіді на запит, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено раніше, ФОП ОСОБА_2 19.11.2014 року направила ДПІ у Дарницькому районі запит (вх. від 20.11.2014 року) (далі - Запит), в якому просила надати інформацію на підставі чого у Позивача виникла недоїмка у розмірі 114 459,34 грн. та до якого органу необхідно звертатися про оскарження вимоги від 04.11.2014 року №Ф-1395-25. Крім того, у вказаному запиті ФОП ОСОБА_2 просила надати копії: розрахунку нарахування недоїмки в розмірі 114 459,34 грн.; розрахунку нарахування штрафних санкцій у розмірі 7 377,98 грн.; картку особового рахунку ФОП ОСОБА_2 з 06.08.2014 року по 31.10.2014 року.

Зі змісту вказаного Запиту вбачається, що в останньому порушується питання про надання інформації щодо Позивача, яка перебуває у розпорядженні ДПІ у Дарницькому районі.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписи ст. 10 Закону визначають, що кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Зі змісту ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону випливає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналогічні положення Закону відображені у затвердженому наказом Міндоходів України від 14.11.2013 року №681 Порядку складання та подання запитів на отримання публічної інформації, що знаходиться у володінні органів доходів і зборів України, форми подання запиту на отримання публічної інформації, що знаходиться у володінні органів доходів і зборів України (далі - Порядок №681).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що, по-перше, Запит Позивача містить всі необхідні реквізити, визначені Законом для запиту про надання публічної інформації, по-друге, запитувана ФОП ОСОБА_2 інформація є публічною у розумінні Закону. З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Закону України «Про звернення громадян», оскільки саме положення Закону є спеціальними до таких правовідносин.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідь на Запит ДПІ у Дарницькому районі повинна була надати Позивачу у порядку та строки, визначені ст. 20 Закону та розділу ІІІ Порядку №681. Однак, як свідчать матеріали справи, виконання зазначеного обов'язку Відповідачем у встановлений строк забезпечено не було, що відповідно свідчить про обґрунтованість твердження Апелянта про неправомірну бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас, судовою колегією критично оцінюється посилання Апелянта на безпідставність висновку суду першої інстанції про стягнення з Позивача судового збору у розмірі 2 208,81 грн. з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження до суду першої інстанції ФОП ОСОБА_2 було визначено, зокрема, вимогу від 04.11.2014 року №Ф-1395-25 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 121 837,32 грн., тобто рішення суб'єкта владних повноважень, яке змінює майновий стан особи. Відтак, вказана позовна вимога є майновою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання такого позову до суду становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відтак, суд першої інстанції, стягуючи з Позивача суму судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, правильно застосував положення Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалив судове рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про правомірність дії Відповідача щодо винесення вимоги від 04.11.2014 року №Ф-1395-25 та бездіяльність останнього щодо ненадання відповіді на Запит допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, зважаючи на те, що до суду першої інстанції Позивачем було сплачено 73,08 грн. судового збору за немайнові вимоги, підлягало до сплати за майнові вимоги 2 436,75 грн. (121 837,32 грн. * 0,02), а також сплачено за подання апеляційної скарги 36,54 грн., розподіл судових витрат підлягає зміні пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, скасування вимоги - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо ненадання відповіді на запит фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 19.11.2014 року, отриманого відповідачем 20.11.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 381 (дві тисячі триста вісімдесят одна) гривня 93 коп. на рахунок 1007 (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі; код отримувача: 38004897; банк-отримувача: ГУ ДКС України у м. Києві; МФО: 820019; код класифікації доходів бюджету: 22030001).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.