Справа № 333/8711/14-а
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/8711/14-а
Провадження № 2-а/333/210/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.12.2014 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холод Р.С., при секретарі Шевченко І.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, у якому вказує, що він є інвалідом війни 2 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни та знаходиться на обліку у відповідача. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що йому як інваліду війни 2 групи щорічно, до 5 травня сплачується одноразова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивач вказує, що йому відповідачем за 2014 рік зазначена допомога сплачувалась у розмірі значно меншому, ніж це передбачено законом. У жовтні 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та доплату щорічної допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи, однак відповіді не отримав та перерахунок і виплату щорічної допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому законом, не було проведено. Позивач просить визнати дії УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» протиправними, стягнути з відповідача недоплачену одноразову допомогу до 5 травня за 2014 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплаченої суми та допустите негайне виконання постанови суду.

В судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. До суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району також у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Заперечень до позову представник відповідача не направив, лише відповів на запит суду щодо дати перерахування коштів грошової допомоги до Дня Перемоги за 2014 рік ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов частково підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведенню своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.99 КАС України встановлений шестимісячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом. Стаття 100 КАС України передбачає, що пропуск зазначеного строку є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи не знайде підстав для поновлення такого строку.

Позов ОСОБА_1 надійшов до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя по пошті 06.11.2014 року, хоча поштовий штамп на конверті з позовом свідчить про те, що позов був відправлений 05.11.2014 року.

У своєму позові ОСОБА_1 не зазначив про дату отримання ним грошової допомоги до 5 травня. Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради на запит суду, кошти для виплати разової грошової допомоги до Дня Перемоги за 2014 рік були перераховані управлінням на рахунки банків, які здійснюють виплату вказаної допомоги отримувачам (в тому числі ОСОБА_1.) 24 квітня 2014 року.

Разом із тим, суду на цей час достовірно невідомо про дату перерахування банками ОСОБА_1 зазначених коштів та їх безпосереднє отримання останнім, тобто суд не має можливості точно встановити дату, з якої позивач дізнався про порушення своїх прав.

На підставі ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку позиція відповідача суду невідома, тому на думку суду, саме Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району повинно було надавати не тільки докази правомірності свого рішення, але і докази спливу строку позовної давності, якщо відповідач заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району.

20.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату йому щорічної грошової допомоги до 5 травня як інваліду 2 групи у розмірі, встановленому законодавством.

Листом від 05.11.2014 р. № 59/01 УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському районі у задоволенні його заяви було відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена вище зазначена стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п.20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2014 році зміни до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2014 році повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплати грошової допомоги до 5 травня, а саме, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 09.07.2007 року, зокрема, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня Кабінету Міністрів України законодавцем не надавалось.

Посилання відповідача у відповіді позивачу від 05.11.2014 року, як на правомірність своїх дій, щодо проведення виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 р. №102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при здійсненні позивачу нарахування або перерахунку пенсії застосуванню підлягають положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення ст.ст.12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, однак зазначені зміни до Закону були внесені лише 31 липня 2014 року (набрали чинності з 03 серпня 2014 року), тобто після проведених позивачу виплат.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що виплата щорічної разової допомоги до 5 травня, здійснена у 2014 році позивачу ОСОБА_1, є такою, що порушує норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в зв'язку з чим, суд вважає необхідним визнати протиправними дії УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району в частині недонарахуванні та невиплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з тим, на думку суду, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки суд не наділений правом перебирати на себе функцію щодо стягнення, замість органу, на який покладено такі повноваження.

В даному випадку, порушене право позивача необхідно захистити в інший спосіб, шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначивши розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманої позивачем суми за вказаний період (2 250 грн.).

Також, суд вважає за необхідне застосувати вимоги п.1 ч.1 ст. 256 КАС України щодо негайного виконання постанови суду у межах одного місяця.

Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 46, 75, 92, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік», ст.ст. 9, 11, 71, 69, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району в недонарахуванні та невиплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначивши розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманої позивачем суми за вказаний період.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод