Справа № 2а-4556/10/1570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року м. Київ К/9991/1288/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011

у справі №2а-4556/10/1570

за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси

до Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк»

за участю третьої особи -підприємства «ППК», заснованого на власності громадської організації інвалідів «РАД»

про стягнення суми заборгованості по непогашеному простому податковому векселю в розмірі 25411,86 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 позов задоволено. Стягнуто з ЗАТ «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» суму заборгованості по непогашеному простому податковому векселю у розмірі 25411,86 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позивних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд у суд першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.06.2007 підприємством «ППК», заснованим на власності громадської організації інвалідів «РАД» при імпорті товарів на митну територію України був виданий простий вексель на суму податкового зобовязання по податку на додану вартість у розмірі 25411,86 грн.

Зазначений вексель серії № АА0085384 був авальований АКБ «Одеса-Банк», що підтверджується договором № 02/07-А про аваль векселів від 08.06.2007, укладеним між ЗАТ «АКБ «Одеса-Банк»та підприємством «ППК», засноване на власності громадської організації інвалідів «РАД».

Також, між ЗАТ «АКБ «Одеса-Банк» (заставодержатель) та підприємством «ППК» , що засноване на власності ГОІ «РАД» (векселедавець) було укладено договір застави майнових прав на депозит № 02/07-А-Д від 08.06.2007, предметом якого була застава майнових прав, які забезпечують виконання зобов?язань векселедавцем за договором авалювання векселів №02/07-А від 08.06.2007 на суму 25411,86 грн.

Тобто, АКБ «Одеса-Банк» було взято зобов'язання оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції ДПІ у Приморському районі м.Одеси посилалось на те, що станом на дату подачі вказаного позову зазначена сума заборгованості по виданому векселю не погашена .

Згідно п. 1.16 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) податковий вексель це письмове безумовне грошове зобовязання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 11.5 ст. 11 зазначеного Закону комерційні банки, які здійснили підтвердження податкового векселю шляхом авалю, зобовязані оплатити зазначений податковий вексель у разі його непогашення у строк платником податку. Згідно цього ж пункту встановлено строк погашення податкового векселя на тридцятий день з дня його поставки органу митного контролю.

Виданий підприємством «ППК», заснованим на власності громадської організації інвалідів «РАД»простий вексель на суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 25411,86 грн. не було погашено.

На підставі вищезазначеного, ДПІ у Приморському районі м. Одеси було направлено на адресу підприємства першу та другу податкову вимогу про сплату суми податкового боргу за погодженим податковим зобов'язанням, які були отримані підприємством, проте, не сплачені.

Після цього ДПІ у Приморському районі було направлено на адресу АКБ «Одеса-Банк» лист від 11.09.2007 № 40884/10/15-02 про зобов'язання оплатити авальований вексель від 08.06.2007, виданий підприємством «ППК», заснованим на власності громадської організації інвалідів «РАД» при імпорті товарів на митну територію України на суму 25411,86 грн.

АКБ «Одеса-Банк»не було сплачено у встановленому законом порядку суму, визначену у векселі.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо не пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості по непогашеному простому податковому векселю у розмірі 25411,86 грн.

Так, постановою Пленуму Верховного Суду України від 8.06.2007 № 5 Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів зазначено, що векселедержатель, який не отримав платіж, має право на стягнення заборгованості за векселем у судовому порядку в межах вексельної давності, встановленої Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі.

Згідно з вексельним законодавством векселедавець і аваліст, після настання терміну платежу по векселю і у разі відмови векселедавцем від погашення такого векселя, несуть солідарну відповідальність перед векселедержателем. Векселедержатель дістає право на судове задоволення своїх вимог за векселем від зобов'язаних осіб.

Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не передбачено порядку визначення та узгодження податкових зобов'язань для поручителя (аваліста) податкового векселя, який виступає банком-авалістом. Таким чином, для комерційного банку, який здійснює аваль, непогашена вексельна сума не може вважатися узгодженою сумою його податкового зобов'язання, а тому процедури погашення суми податкового боргу, передбачені нормами зазначеного Закону, на нього не поширюються. Враховуючи вищевикладене, стягнення боргу з аваліста за непогашеним податковим векселем може бути здійснено тільки за рішенням суду.

п.4.10 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затверджений постановою Правління Національного банку України від 16 грудня 2002 р. № 508 встановлено, що зобов'язання банку як аваліста припиняються в разі оплати векселя або закінчення строку позовної давності проти банку-аваліста.

Єдиними нормативно-правовим актом, який закріплює строк позовної давності по стягненню заборгованості по простому векселю (до якого відноситься і податковий вексель) є Уніфікований закон про переказні та прості векселі.

Відповідно до абзацу 1 ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання. Аналогічно вирішуються спори за участю векселедавця простого векселя (ст. 78 Уніфікованого закону).

Встановлені ст. 70 Уніфікованого закону строки для пред'явлення позовних вимог за векселем є присічними, вони не можуть бути змінені за угодою сторін і не підлягають зупиненню або відновленню. Суд застосовує ці строки незалежно від заяви сторони. Після їх закінчення припиняється дія матеріального права вимоги платежу від зобов'язаних за векселем осіб.

Таким чином, строк предявлення позовних вимог по стягненню заборгованості по податковому векселю становить 3 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Національного банку України від 22.07.2009 № 420 з 23.07.2009 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ «АКБ»Одеса-Банк».

Особливості ліквідації банків встановлені Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Так, відповідно до ст. 89 Розділу V Закону України «Про банки та банківську діяльність» ліквідатором здійснюється опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури у газеті "Урядовий кур'єр" чи "Голос України" за рахунок банку у строки, передбачені законами України, з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії або власником банку рішення про ліквідацію банку.

Протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку.

На виконання зазначених вимог Закону та постанови Національного банку України, в газеті «Урядовий курєр» від 25.07.2009 № 133 було опубліковано відомості про ліквідацію ВАТ «АКБ»Одеса-Банк».

Тобто, місячний строк для предявлення кредиторами вимог ліквідатору ВАТ «АКБ «Одеса-Банк» сплив 25.08.2009.

Згідно ст. 96 Закону України «Про банки та банківську діяльність»вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Таким чином, на момент звернення ДПІ у Приморському районі м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості з ВАТ «АКБ «Одеса-Банк»в сумі 25411,86 грн. по непогашеному простому податковому векселю місячний строк, встановлений для предявлення вимог до банку, який знаходиться в стадії ліквідації, сплив.

Вищенаведеним спростовуються доводи податкового органу, які наведені ним в касаційній скарзі, як підставу для скасування рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та постановив обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси відхилити, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун