Справа № 802/240/15-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2015 р. Справа № 802/240/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.,

представника позивача: Мартинюка Н.Р.,

представника відповідача: Янушкевича А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Газо-Мер"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 року приватне підприємство "Газо-Мер" (далі - ПП "Газо-Мер") звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) № від 11.11.2014 року про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 23 739 грн., в тому числі 15 826 грн. за основним зобов'язанням та 7913 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих ПП "Газо-Мер" у декларації з ПДВ за липень 2014 року, відповідачем складено акт № 868/15-3/38394813 від 19.09.2014 року, яким встановлено завищення суми податкового кредиту на 15 826 грн. З урахуванням висновків вказаного акту Вінницькою ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке, на думку платника податків, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Зокрема позивач зазначає, що податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року та додаток 8 до цієї декларації "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" підприємством було подано своєчасно. Разом із тим, копії підтверджуючих документів до заяви надано із запізненням, проте в межах строку, передбаченого у п. 201.10 ст. 201 ПК України. Крім того, відповідачу надавалися усі необхідні первинні бухгалтерські документи, які підтверджують правомірність формування податкового кредиту за липень 2014 року, однак вони безпідставно не були взяті до уваги. Також позивач зауважує, що при проведенні камеральної перевірки податковим органом всупереч вимогам чинного податкового законодавства на адресу ПП "Газо-Мер" не направлялися запити про надання пояснень та їх документальних підтверджень з приводу формування податкового кредиту на підставі податкової накладної контрагента, яка підлягала реєстрації, але не була зареєстрована.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с. 56). Наполягає на тому, що при проведенні камеральної перевірки і прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Вінницька ОДПІ діяла з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ПП "Газо-Мер" перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ та є платником ПДВ з 12.07.2013 року по теперішній час. Основним видом діяльності підприємства згідно з КВЕД є неспеціалізована оптова торгівля.

Як слідує з матеріалів справи, 20.08.2014 року позивач подав декларацію з ПДВ за липень 2014 року № разом із додатком 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" (а.с. 13-17).

19.09.2014 року на підставі п. 203.2 ст. 203 ПК України старшим державним ревізором-інспектором відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Вінницької ОДПІ Непокритою І.М. було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПП "Газо-Мер" у вищевказаній податковій декларації, за результатами якої складено акт № 868/15-3/38394813 про порушення підприємством вимог п. 201.10 ПК України та завищення у зв'язку з цим податкового кредиту за липень 2014 року на суму 15 826 грн. (а.с. 20-22).

Не погодившись з такими висновками, позивач подав письмові заперечення на акт камеральної перевірки № 76 від 25.09.2014 року (а.с. 24-25), які були відхилені Вінницькою ОДПІ листом за № 22377/10/15-3 від 02.10.2014 року (а.с. 71).

07.10.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ПП "Газо-Мер" збільшено грошове зобов'язання з ПДВ за основним зобов'язанням на суму 15 826 грн. та за штрафними санкціями на суму 7913 грн. (а.с. 23).

14.10.2014 року в порядку адміністративного оскарження позивач подав первинну скаргу до Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, за результатами розгляду якої винесено рішення № 16400/10/02-32-10-02-11 від 30.10.2014 року про скасування податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 07.10.2014 року у зв'язку з його невідповідністю наказу Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків. Водночас скаргу ПП "Газо-Мер" по суті залишено без задоволення та зобов'язано Вінницьку ОДПІ скласти і направити платнику податків нове податкове повідомлення-рішення (а.с. 26-28).

З урахуванням вказаного рішення ГУ Міндоходів у Вінницькій області відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2014 року про збільшення ПП "Газо-Мер" грошових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 23 739 грн., в тому числі 15 826 грн. за основним зобов'язанням та 7913 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 29).

Вищезазначене рішення суб'єкта владних повноважень є предметом спору у цій адміністративній справі. Надаючи йому правову оцінку, суд керується такими мотивами.

Як стверджує контролюючий орган, позивач ПП "Газо-Мер" неправомірно відніс до складу податкового кредиту за липень 2014 року податок на додану вартість в сумі 15 826 грн. внаслідок порушення термінів подання копій документів до додатку 8 податкової декларації з ПДВ, визначених у п. 201.10 ПК України, оскільки скаргу на контрагента ПП "Вінниця-Трак", який не зареєстрував податкову накладу в ЄРПН, було подано 20.08.2014 року, а необхідні підтверджуючі документи до неї - 21.08.2014 року.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних висновків Вінницької ОДПІ суд зазначає, що в силу положень пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Також згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п. 11 підрозділу 2 "Особливості справляння податку на додану вартість" Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість-продавцями в ЄДРП запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній з 1 січня 2012 року становить понад 10 тисяч грн.

На спростування висновків Вінницької ОДПІ позивачем надано ряд первинних документів, які, на його думку, підтверджують правомірність формування податкового кредиту за липень 2014 року на суму 15 826 грн. по взаємовідносинах із ПП "Вінниця-Трак".

Аналіз таких документів засвідчує, що 30.05.2014 року між ПП "Вінниця-Трак" та ПП "Газо-Мер" було укладено договір поставки нафтопродуктів № 12, відповідно до пункту 1.1 якого ПП "Вінниця-Трак" зобов'язувалося передати, а ПП "Газо-Мер" прийняти та оплатити нафтопродукти в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, відповідно до умов договору, додатків до нього, що є невід'ємними частинами договору (а.с. 7-9).

Факт поставки вказаного товару підтверджується видатковою накладною № 18 від 02.07.2014 року та податковою накладною № 1 від 02.07.2014 року (а.с. 10, 12).

Оплату за придбаний товар здійснено в повному обсязі згідно з платіжним дорученням № 1612 від 04.07.2014 року (а.с. 11).

Надані позивачем документи є первинними документами у розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та у своїй сукупності підтверджують факт здійснення спірної господарської операції.

При цьому співставленням даних, зазначених у таких документах, судом не встановлено будь-яких розбіжностей щодо обсягів, дати та вартості поставленого для ПП "Газо-Мер" товару.

Таким чином, право позивача на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП "Вінниця-Трак" за липень 2014 року в сумі 15 826 грн. підтверджується документально.

Водночас судом встановлено, що вказаний контрагент позивача не зареєстрував податкову накладну № 1 від 02.07.2014 року, виписану щодо поставки товару для ПП "Газо-Мер", хоча був зобов'язаний це зробити відповідно до п. 11 підрозділу 2 "Особливості справляння податку на додану вартість" Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відтак, 20.08.2014 року, тобто в останній день граничного строку декларування, позивач подав до Вінницької ОДПІ декларацію з ПДВ за липень 2014 року № разом із додатком 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" (а.с. 13-17).

При цьому копії документів, які засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів у ПП "Вінниця-Трак" (видаткова накладна № 18 від 02.07.2014 року та платіжне доручення № 1612 від 04.07.2014 року), не були надані податковому органу одночасно із скаргою на контрагента, тобто разом з додатком 8 до декларації з ПДВ № від 20.08.2014 року, що визнається позивачем.

Однак, як стверджує відповідач, несвоєчасне подання цих документів вказує на порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України та не дає платнику податків права на податковий кредит за звітній період. У свою чергу позивач наполягає на тому, що надання із запізненням копій підтверджуючих документів до додатку 8 декларації з ПДВ не позбавляє платника податків права на податковий кредит, а лише може бути підставою для його притягнення до відповідальності за статтею 120 ПК України.

Надаючи оцінку доводам сторін суд зазначає, що згідно з абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Змістовний правовий аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що право позивача на подання податкової декларації за звітний податковий період (липень 2014 року) разом зі скаргою на постачальника ПП "Вінниця-Трак", який не виконав обов'язку щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН, зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому порушено порядок реєстрації в Єдиному реєстрі, тобто протягом 60 календарних днів починаючи з 20.08.2014 року.

Судом встановлено, що копії документів, які підтверджують факт сплати податку у зв'язку з придбанням нафтопродуктів у ПП "Вінниця-Трак" (видаткової накладної № 18 від 02.07.2014 року та платіжного доручення № 1612 від 04.07.2014 року), позивачем дійсно не були надані разом із додатком 8 до декларації з ПДВ № від 20.08.2014 року, а фактично тільки 25.09.2014 року окремим листом за № 77 (а.с. 19).

Однак, беручи до уваги 60-денний календарний строк для подання скарги на постачальника, що передбачений абзацом 11 пункту 201.10 статті 201 ПК України, суд приходить до переконання, що позивач реалізував своє право на подання податкової декларації за звітний період разом зі скаргою на ПП "Вінниця-Трак" та документами, які підтверджують факт здійснення господарської операції із цим контрагентом, в межах строку, визначеного податковим законом.

Водночас ненадання позивачем одночасно і скарги на постачальника ПП "Вінниця-Трак", і документів, які засвідчують факт сплати ПДВ у зв'язку з придбанням товару, не може бути підставою для виключення з податкового кредиту відповідних сум податку.

Таким чином, на переконання суду, податковий орган дійшов висновку про завищення ПП "Газо-Мер" податкового кредиту за липень 2014 року на суму 15 826 грн. лише з формальних підстав та без належної перевірки наявності у позивача чи його контрагента документів, які б підтверджували право на формування такого податкового кредиту.

Крім того суд зауважує, що у випадку наявності сумнівів щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за липень 2014 року, податковий орган під час проведення перевірки міг скористатись своїм правом щодо витребування у платника податків копій підтверджуючих документів, яке передбачене пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 ПК України. Однак, відповідач цього не зробив, що додатково вказує на передчасність його висновків про завищення позивачем сум податкового кредиту за звітній період.

Також судом встановлено, що до заперечень на акт перевірки № 76 від 25.09.2014 року (а.с. 24-25) ПП "Газо-Мер" долучило ті документи, які засвідчують факт сплати ним ПДВ у зв'язку з придбанням товарів в ПП "Вінниця-Трак", і про відсутність яких зазначено в акті перевірки № 868/15-3/38394813 від 19.09.2014 року. Разом із тим, відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення без їх врахування, хоча в силу вимог п. 86.7 ст. 86 ПК України заперечення на акт перевірки є невід'ємною частиною акту перевірки, а отже мали б бути враховані при прийнятті такого рішення.

Окрім того, згідно з абз. 12 п. 201.10 ст. 201 ПК України надходження заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Проте всупереч вищевказаним вимогам закону відповідач не провів документальної перевірки контрагента позивача ПП "Вінниця-Трак" для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з ПДВ за спірною операцією, що у судовому засіданні підтвердив представник відповідача. Отже, усю відповідальність за невнесення податкової накладної № 1 від 02.07.2014 року до ЄРПН відповідач фактично переклав на позивача, вини якого у такому порушенні вимог податкового законодавства немає.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність висновків камеральної перевірки про завищення ПП "Газо-Мер" податкового кредиту за липень 2014 року на суму 15 826 грн., сформованого у зв'язку з придбанням товару у ПП "Вінниця-Трак". Відтак, податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 11.11.2014 року визнається судом протиправним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 11.11.2014 року, а тому адміністративний позов ПП "Газо-Мер" слід задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області за № від 11.11.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Газо-Мер" (ідентифікаційний код 84) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович