Справа № 803/411/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 876/4511/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я.,Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в інтересах філії «Ковельський автодор» ДП «Волинський облавтодор» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в інтересах філії «Ковельський автодор» ДП «Волинський облавтодор» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,-

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2014 року ДП «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в інтересах філії «Ковельський автодор» ДП «Волинський облавтодор» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції від 18 лютого 2014 року №000751702 про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 10 квітня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДП «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що філія «Ковельський автодор» не є юридичною особою, а тому до неї згідно Господарського кодексу України не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції. Крім того, позивач невчасно перераховує філії кошти на оплату праці, а тому має місце несвоєчасна сплата єдиного внеску.

За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" зареєстроване як юридична особа з 29 травня 2002 року (а.с.14). Відповідно до статті 1 Положення про філію "Ковельський автодор" ДП "Волинський облавтодор", затвердженого наказом ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 07 вересня 2005 року за № 127 (Положення), філія "Ковельський автодор" ДП "Волинський облавтодор" створена як відособлений структурний підрозділ ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (а.с.9-12).

Філія є відособленим підрозділом ДП "Волинський облавтодор", не є юридичною особою; має окремий баланс (пункти 3.1, 3.5 статті 3 Положення); самостійно здійснює господарську діяльність; здійснює бухгалтерський і податковий облік, несе відповідальність за його вірогідність; здійснює оплату праці своїх працівників і надання їм трудових і соціальних пільг; розрахунки філії, включаючи виплату заробітної плати, проводяться бухгалтерією філії; контроль за діяльністю філії здійснюється шляхом надання ДП "Волинський облавтодор" статистичної звітності і податкових декларацій; забезпечення діяльності філії здійснюється начальником за рахунок коштів, переданих філії ДП "Волинський облавтодор" як оборотні кошти, отримані філією за результатами господарської діяльності; відповідальність за організацію бухгалтерського і податкового обліку покладається на головного бухгалтера філії (пункти 5.2, 5.6, 5.8, 5.9, 5.10, 5.11, 5.12 статті 5 Положення); начальник філії несе відповідальність за своєчасність розрахунків з бюджетними і позабюджетними фондами, своєчасність виплати заробітної плати працівникам філії, за результати господарської діяльності філії (пункти 6.2, 6.3 статті 6 Положення) (а.с. 9-12).

Відповідно до довідки № 119/18-08 від 09 квітня 2014 року (а.с. 48) філія "Ковельський автодор" ДП "Волинський облавтодор" перебуває на податковому обліку в Ковельській ОДПІ як платник податків за неосновним місцем обліку з 03 жовтня 2005 року.

Відповідачем 18 лютого 2014 року прийнято рішення № , яким застосовано до філії "Ковельський автодор" ДП "Волинський облавтодор" штраф у розмірі 16 937 грн. 85 коп. та пеню в розмірі 2 287 грн. 15 коп. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 23 вересня 2013 року по 25 грудня 2013 року (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до чинного законодавства філії є платниками єдиного внеску і мають сплачувати його незалежно від свого фінансового стану.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ та Інструкцією "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за № 994/18289.

Статтею 1 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Тому, посилання позивача на несвоєчасне перерахування коштів на виплату заробітної плати і як наслідок затримка по сплаті єдиного внеску до уваги апеляційним судом не береться.

Відповідно до частини 11 ст. 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно ч.6 п.1 ст. 13, ст. 25 Закону № 2464 органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом. Рішення, прийняті органами доходів і зборів з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 2 частини 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, тобто фінансовий стан платника єдиного внеску не звільняє його від сплати єдиного внеску.

Посилання позивача на неправильне застосування законодавства, а саме незастосування норм Господарського кодексу України спростовуються нормами ст. 2 Закону № 2464 згідно якої дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Тому незастосування судом першої інстанції норм ГКУ є правомірним.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність оскарженого судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в інтересах філії «Ковельський автодор» ДП «Волинський облавтодор» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі № 803/411/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов