Справа № 813/6500/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року Справа № 813/6500/14

16 год. 28 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача Кожан А.В.,

від відповідача Шиба А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТД-Україна» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «НТД-Україна» (далі - позивач, ТОВ «НТД-Україна») з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 19.08.2014 року та № від 19.08.2014 року.

В судовому засіданні 11.03.2015 року допущено заміну відповідача Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію в порядку ст. 55 КАС України на її процесуального правонаступника - Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Львівської області (далі - відповідач, Дрогобицька ОДПІ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зафіксовані у акті перевірки від 20.06.2014 року, є безпідставними та необґрунтованими, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення є протиправними та слід скасувати.

Пояснив, що на виконання угоди укладеної між позивачем та Грассел Органік ЛП (Grassel Organic LP), ТОВ «НТД-Україна» вчинено операції купівлі-продажу товару у ПП «Зернопродукт», що були реальними товарними, підтверджуються усією необхідною первинною документацією, долученою до матеріалів справи. Крім того, для виконання зобов'язань за договором сторонами погоджено залучення до перевезень експедитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейн Юкрейн» (далі - ТОВ «Трейн Юкрейн»). Звернув увагу, що реальність господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується усією необхідною первинною документацією наданою до перевірки та долученою до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю, з підстав викладених у письмовому запереченні від 12.11.2014 року /а.с.99-102/, вважає позовні вимоги безпідставними. Зазначив, що позивачем до перевірки не представлено низку документів (про відрядження працівників, довіреностей, журналу реєстрації виданих довіреностей та ін.), а частина з представлених не відповідає вимогам до первинного документа передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На переконання відповідача, факт придбання послуг/товару у контрагентів не підтверджено належним чином. На письмові запити контролюючого органу жодних належних пояснень ТОВ «НТД-Україна» не надано. Таким чином, аргументи наведені у позовній заяві, жодним чином не спростовують вчинених позивачем порушень вимог чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ТОВ «НТД-Україна» зареєстроване як юридична особа 22.12.1997 року Виконавчим комітетом Бориславської міської ради з присвоєнням коду 0, взяте на податковий облік з 26.12.1997 року за № 638, зареєстроване платником податку на додану вартість з 22.03.1998 року /а.с.13/.

Дрогобицькою ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань достовірності відображення від'ємного значення податку на додану вартість за квітень 2014 року, про що складено акт № 452/22-01/25227710 від 20.06.2014 року /а.с.12-30/.

Вказаним актом перевірки ТОВ «НТД-Україна» зафіксовано наступні порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 305523,00 грн. та завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з ПДВ в сумі 1369276,00 грн.;

- не підтверджено реальність здійснення операцій з ПП «Зернопродукт» за квітень 2014 року /а.с.29/.

- Не погоджуючись із таким, позивачем подано заперечення на акт податкової перевірки від 11.08.2014 року /а.с.143-146/.

Однак, за результатом перевірки та на підставі акту від 20.06.2014 року контролюючим органом прийняті:

· податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.08.2014 року за платежем: податок на додану вартість, на суму 458285,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 152762,00 грн.) /а.с.10/;

· податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 19.08.2014 року, відповідно до якого зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1369276,00 грн. /а.с.11/.

Не погоджуючись із рішеннями контролюючого органу, та, вважаючи такі безпідставними, ТОВ «НТД-України» звернулося із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Враховуючи підстави позову та заперечень, спір виник щодо реальності господарських операцій між ТОВ «НТД-Україна» та ПП «Зернопродукт», ТОВ «Трейн Юкрейн».

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з Договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Варто зазначити, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відтак, необхідною умовою для віднесення платником податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду сум податку на додану вартість, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника.

На виконання вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Слід зазначити, що при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 85.4. ст. 85 ПК України).

Виходячи з вимог Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 966-ХІV) обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У ст. 2 Закону № 966-ХІV визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону № 966-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також, наказом ДПА України від 29.03.2003 р. № 143 «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» передбачено, що дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підп. 1.2 п. 1, підп. 2.1 п. 2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704.

Згідно з підп. 1.2 п. 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (підп. 2.1 п. 2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону № 966-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 Закону № 966-ХІV).

Частиною 5 ст. 8 Закону № 966-ХІV передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права.

Відповідно до вимог п. 201.4. ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні (п. 201.5. ст. 201 ПК України).

Податкова накладна, згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7. та п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Варто зазначити, що закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх економічному призначенню.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Щодо господарських операцій ТОВ «НТД-Україна» з його контрагентами, судом встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Етол-Україна» (продавець) та Грассел Органік ЛП (Grassel Organic LP) (покупець) укладено:

- контракт № МBN-1 від 01.06.2013 року /а.с.153-155/, відповідно до якого продавець відповідно до Контракту продає, а покупець приймає та оплачує на умовах FCA, м. Хмельницкий: насіння гірчиці для технічної переробки, українського виробництва, урожаю 2013 року - товар. Кількість товару: 200 тон +/- 50%, упакованого в мішки по 900 - 1300 кг.. ціна товару - 651,00 доларів США за 1 метричну тонну. Загальна вартість товару - 130200,00 +/- 50% доларів США та може бути змінена за домовленістю сторін;

- контракт № MSA-1 від 15.06.2013 року /а.с.156-158/, відповідно до якого продавець відповідно до Контракту продає, а покупець приймає та оплачує на умовах FCA, м. Хмельницкий: насіння гірчиці для технічної переробки, українського виробництва, урожаю 2013 року - товар. Кількість товару: 500 тон +/- 50%, упакованого в мішки по 900 - 1300 кг.. ціна товару - 700,00 євро за 1 метричну тонну. Загальна вартість товару - 350000,00 +/- 50% євро та може бути змінена за домовленістю сторін;

- контракт № MBJ-1 від 10.09.2013 року /а.с.140-142/, відповідно до якого продавець відповідно до Контракту продає, а покупець приймає та оплачує на умовах FCA, м. Хмельницкий: насіння гірчиці для технічної переробки, українського виробництва, урожаю 2013 року - товар. Кількість товару: 400 тон +/- 50%, упакованого в мішки по 900 - 1300 кг.. ціна товару - 379,00 євро за 1 метричну тонну. Загальна вартість товару - 151600,00 +/- 50% євро та може бути змінена за домовленістю сторін;

- контракт № С-09-12 від 09.12.2013 року /а.с.148-151/, відповідно до якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах. Визначених контрактом, продати (передати у власність) покупцеві товар, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених даним контрактом купити (прийняти та оплатити) товар (макуха соєва українського походження 2013 року, відповідно до ГОСТ 27149-95). Загальна кількість товару - 1000 тон (+/- 10%). Мінімальна кількість товару 975 тон. Партія товару - мінім. 130 тон.

Судом встановлено, що відповідно до Протоколу засідання загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Етол-Україна» № 1 від 27.01.2014 року такі постановити змінити найменування ТОВ «Етол-Україна» на товариство з обмеженою відповідальністю «НТД-Україна» /а.с.138-139/.

Між позивачем (Продавець) та Грассел Органік ЛП (Grassel ORGANIC LP) (покупець) 03.04.2014 року укладено контракт № СК-1 /а.с.60/, відповідно до ст. 2 якого продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених відповідним контрактом, продати (передати у власність) покупцю товар, а покупець зобов'язується у порядку та на умовах, визначених контрактом, купити (прийняти та оплатити) товар. Товар поставляється партіями, визначеними у специфікаціях до даного контракту. Загальна кількість проданого відповідно до контракту товару - 1500 тон (+/- 5%) в опціоні покупця несе покупець.

Згідно з п. 3.1 Контракту ціна товару встановлюється в доларах США за одиницю продукції, включаючи вартість завантажувальних робіт на станції завантаження, сертифікацію товару на території України, митні збори на території України. Ціна товару вказується в специфікаціях до Контракту.

Податки, митні збори та інші витрати пов'язані з даним Контрактом та у зв'язку із його виконанням, що повинні сплачуватися в країні продавця, сплачує продавець, в той же час коли усі податкові збори та інші витрати пов'язані із виконанням контракту в країні покупця - несе покупець (п. 3.2 Контракту).

Умови поставки - залізнодорожним транспортом FCA (франко-вагон) - ст. Придонецька Донецька ЗД; код станції - 490301 відповідно до Міжнародних правил Інкотермс в ред. 2010 року. Поставка згідно Контракту здійснюється відповідно до реквізитів завантаження, вказаних покупцем у даному Контракті (п. 4.1 - 4.2 Контракту).

Продавець повідомляє покупця про відвантаження товару шляхом надіслання електронною поштою копій відправних документів, вказаних у п. 4.4. Контракту впродовж 1 робочого дня з моменту відвантаження кожної партії товару. Сторонами погоджено, що опускається відвантаження як безпосередньо продавцем, так і за його дорученням третіми особами, на яких покладається функція організації відправлення (експедиторів), зокрема грузовідправником визначено ТОВ «Трейн Юкрейн» (65014, м. Одеса, Лідерсовськийй б-р, 5/6; код відправника 7751) (п. 4.7, 4.9 Контракту).

Згідно зі специфікацією № 1 від 03.04.2014 року продавець продає, а покупець приймає та оплачує наступну партію товару: макуха соєва українського походження, виробництво 2014 року у кількості 1500 тон МТ +/- 5% вартістю 817500 +/- 5% доларів США (ціна за 1 - 545,00 доларів США) /а.с.62/.

Відповідно до доповнення № 1 сторонами погоджено наступні зміни, а саме подавець продає, а покупець приймає та оплачує наступну партію товару: макуха соєва українського походження,виробництво 2014 року у кількості 1000 МТ +/- 5% вартістю 514000,00 +/- 5% доларів США (ціна за 1 - 514,00 доларів США) /а.с.61, 63/.

Доповненням № 2 визначено, що подавець продає, а покупець приймає та оплачує наступну партію товару: макуха соєва українського походження,виробництво 2014 року у кількості 1000 МТ +/- 5% вартістю 514000,00 +/- 5% доларів США (ціна за 1 - 514,00 доларів США), а також 500 МТ +/- 5% вартістю 287000.00 доларів США (ціна за 1 - 574,00 доларів США), на загальну суму 801000,00 доларів США /а.с.64/.

На підтвердження факту економічної доціьності здійснення експортних операцій до матеріалів справи долучено відповідний розрахунок /а.с.173/.

Таким чином, позивачем (покупець) на виконання вказаного договору укладено договір купівлі-продажу № ЖС-04/04 від 04.04.2014 року з ПП «Зернопродукт» (продавець) /а.с.65-66/, макуху соєву, далі - товар у кількості 1000 тон. Кінцева кількість товару визначається на вагах продавця і вказується у видаткових накладних.

Товар поставляється відповідно до видаткових накладних на умовах FCA склад продавця - с. Райгородок Слов'янського району, вул. Кірова, 41 (Інкотермс 2010 року).

Момент поставки та передачі права власності на товар вважається відмітка покупця в видатковій накладній про одержання товару чи товарно-транспортній накладній (п. 3.1, 3.2 договору). Ціна товару - 6795,00 грн., в тому числі ПДВ 1132,50 грн. загальна сума договору 6795000,00 грн., в т.ч. ПДВ (п. 4.1, 4.2. Договору).

Крім того, відповідно до додаткової угоди № 1 від 25.04.2014 року сторони дійшли згоди щодо наступного, та виклали договір від 04.04.2014 року в наступній редакції: викладено п. 2.2 п. 2 Договору в наступній редакції кількість товару складає 1500 тон +/- 5%; п. 4. 2 договору викласти в редакції: ціна для партії товару. В кількості 1000 тон +/- 5% складає 6795,00 грн., в т.ч. ПДВ 1132,50 грн., в кількості 500 тон +/- 5% складає 7100,00 грн., в т.ч. ПДВ 1183,33 грн. Викласти п. 4.3 п. 4 Договору в наступній редакції. Оплата за товар здійснюється покупцем в наступному порядку: Передоплата - 10345 000,00 грн. +/- 5%. Викласти п. 4.2 Договору наступним чином: Загальна сума договору становить 10345000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1724166,67 грн. /а.с.67/.

На підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ПП «Зернопродукт» до матеріалів справи долучено копії:

- видаткових накладних: № 245 від 22.04.2014 року; № 246 від 22.04.2014 року; № 249 від 25.04.2014 року; № 247 від 24.04.2014 року; № 250 від 26.04.2014 року; № 257 від 29.04.2014 року; № 262 від 30.04.2014 року /а.с.78-84/;

- податкових накладних: № 65 від 30.04.2014 року; № 61 від 29.04.2014 року; № 54 від 26.04.2014 року; № 28 від 10.04.2014 року; № 24 від 09.04.2014 року /а.с.85-89/;

- платіжних доручень за квітень 2014 року про проведення оплати за одержаний товар /а.с.48-56/;

- копії податкових декларацій ПП «Зернопродукт» за серпень, вересень, листопад 2014 року /а.с.162-167/.

Представник відповідача у судових засіданнях надав пояснення, що позивачем до перевірки не надано жодних документів про відрядження працівників ТОВ «НТД-Україна» в смт. Райгородок Слов'янського району для приймання макухи соєвої у ПП «Зернопродукт» згідно видаткових накладних. У вищевказаних накладних зазначено, що товар одержав ОСОБА_4 за довіреністю № 22/04/01 від 22.04.2014 року та прставлений відтиск печатки ТОВ «НТД-Україна». Таким чином, на переконання відповідача, оскільки ОСОБА_4 не був працівником підприємства позивача, ТОВ «НТД-Україна» не могло видавати довіреності на одержання товару особі не є його працівником. З врахуванням того, що на запит контролюючого органу про надання журналу реєстрації виданих довіреностей, позивачем такий не надано, Дрогобицькою ОДПІ зроблено висновок, що позивач не уповноважував та не доручав жодному своєму працівнику одержання такого товару. В доповнення викладеного представник відповідача зауважив, що відповідач звертався до позивача про надання письмового пояснення про те, чи відряджалися працівники позивача у квітні 2014 року в м. Слов'янськ на ПП «Зернопродукт» для підписання договору купівлі-продажу № ЖС-04/04 та для одержання від такого товару, а також щодо надання письмового пояснення ким саме та відповідно до яких документів проводилося приймання макухи соєвої в смт. Райгородок Слов'янського району від ПП «Зернопродукт». Однак, як зазначив представник відповідача таке пояснення позивачем не надане. Як наслідок, на переконання відповідача, ТОВ «НТД-Україна» імітуючи придбання макухи соєвої та проведення документування експорту даного товару, що в свою чергу дає право на застосування нульової ставки ПДВ саме даному підприємству, тобто не нараховуючи податкового зобов'язання з ПДВ відносити до складу податкового кредиту ПДВ з вартості задокументованої безтоварної операції з придбання даної макухи на підставі п. 209.5 ст. 209 ПК України, мало наслідком несплату в дохід Державного бюджету України ПДВ в сумі 1640797,00 грн.

Однак, як ствердив представник позивач, до території ПП «Зернопродукт» у смт. Райгородок підведена під'їзна залізнична колія від станції Придонецька, з якої здійснювалося відправлення товару, зокрема, станція Придонецька знаходиться у смт. Райгородок, в якому і розташовані склади ПП «Зернопродукт». Таким чином, очевидним є те ким здійснювалося переміщення товару від ПП «Зернопродукт» до станції Придонецька. Зазначив, що товар навантажувався на залізничні вагони, які під'їзними коліями прибували на ПП «Зернопродукт». Залізничними вагонами макуха соєва відправлялася одержувачу - в Республіку Казахстан відповідно до умов Контракту.

Щодо наявності повноважень у ОСОБА_4 приймати товар, представник позивача справедливо зауважив, що самим актом перевірки зафіксовано факт вчинення ним дій на підставі довіреності від 22.04.2014 року. Також у накладних наявний відбиток печатки покупця. Представник позивача до матеріалів справи долучив довідку від 25.09.2014 року ТОВ «Трейн Юкрейн» /а.с.98/, відповідно до якої ОСОБА_4 був працівником ТОВ «Трейн Юкрейн» з 10.10.2012 року на посаді менеджера-експедитора до моменту видачі довідки (наказ № 27-ок від 10.10.2012 року). Зазначив, що відтиск печатки позивача свідчить про схвалення підприємством дій ОСОБА_4, про що свідчить і оплата прийнятого товару. Таким чином, на переконання позивача, недотримання вимог Інстукції про порядок реєстрації довіреностей, що нічим не підтверджено відповідачем, не спростовує факту прийняття чи неприйняття товару від ПП «Зернопродукт».

Станом на момент виникнення спірних правовідносин чинною була Інстукція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № 99 від 16.05.1998 року.

Як зазначає представник відповідача, позивачем порушено у даному випадку п. 4 вказаної Інструкції, а саме: довіреність на одержання цінностей видається тільки особам, що працюють на даному підприємстві. Довіреність особам, що не працюють на даному підприємстві, може бути видана з дозволу керівника підприємства, якщо підприємство, де працює дана особа, видало їй довіреність на одержання тих самих цінностей і такої ж кількості з цього підприємства.

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Слід зазначити, що відповідно до договору № Т-09-12, а саме п. 2.3.9 Договору, визначено, що експедитор , діючи на основі даного договору, виступає перед третіми особами (перевізниками, декларантами, державними органами контролю та сертифікації та ін..) від свого імені, в інтересах та за рахунок Клієнта.

Таким чином, оскільки, як зафіксовано у самому акті перевірки, ТОВ «Трейн Юкрейн» діяло в інтересах позивача щодо виконання зобов'язань за договором на підставі довіреності, суд дійшов висновку, що вказані висновки контролюючого органу є безпідставними та неаргументованими.

Представником позивача до матеріалів справи долучено копію договору про надання транспортно-експедиторського обслуговування № Т-09-12 від 09.12.2013 року /а.с.68-73/, відповідно до якого ТОВ «Етол-Україна» одержує доручає, а ТОВ «Трейн Юкрейн» (експедитор) зобов'язується від свого імені і за рахунок клієнта надавати послуги по організації і виконанню операцій, пов'язаних з залізнодорожніми перевезеннями, транспортно-експедиційним і митно-брокерським обслуговуванням експортних, імпортних і транзитних грузів, які проходять по залізних дорогах України та країнах СНД. Строни узгоджують груз, об'єм грузу, вартість перевезення, строки та умови перевезення, маршрути проходження грузу, а також норму природньої втрати грузу в окремих заявках, а також додатках , які є невідємною частиною даного договору (п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору усі розрахунки в межах договору здійснюються в гривнях України.

Згідно з додатками до договору від 10.12.2013 року та від 07.04.2014 року клієнт доручає, а експедитор зобов'язується в інтересах та за рахунок клієнта організувати перевезення грузу макуха соєва за маршрутом ст. Придонецька (код 490301) - ст. Кокшетау (код: 687008) у вагонах зерновозу власного парку у кількості 15 вагонів та 23 вагони +/-5% відповідно /а.с.74-75,76-77/.

На підтвердження факту здійснених перевезень до матеріалів справи долучені наступні документи: копії митних декларацій (форми МД-2) /а.с.90-93/; копії повідомлень про фактичне вивезення /а.с.94, 95, 96/.

Представник позивача пояснив, що поставка макухи соєвої вчинена відповідно до відправних реквізитів, вказаних покупцем в контракті, а саме грузоодержувач ТОВ «Agromean», код одержувача 2105, адреса одержувача: Казахстан, м. Алмати, вул. Жандосова, 57, станція призначення Кокшетау 1 КЗХ, код станції 687008. Зазначив, що відповідно до умов контракту Грассел органік ЛП (Grassel Organic LP) одержано товар в кількості, вказаній в транспортних і митних документах, що підтверджується відповідним листом від 22.01.2015 року /а.с.147/.

Щодо покликань представника відповідача про відсутність первинних документів здійснення витрат експедитором за санітарну обробку вагонів, за ГМО та показників безпеки, за сертифікати якості, справедливо аргументовано, що щодо понесення вказаних витрат ТОВ «Трейн Юкрейн» позивач не був стороною вказаних операцій, а тому і не може надати документів на підтвердження витрат контрагента на користь третіх осіб. Також зазначив, що самим актом зафіксовано, що на момент складення акту перевірки матеріали зустрічної звірки ТОВ «Трейн Юкрейн» не надійшли.

Заслуговує уваги і той факт, що контролюючим органом проігноровано факт митного оформлення товару, переданого позивачем контрагенту Грассел Органік ЛП (Grassel Organic LP) на підставі контракту № СК-1 від 03.04.2014 року. Митне оформлення підтверджується вантажними митними деклараціями та електронними повідомленнями про фактичне вивезення товару /а.с.90-96/.

Щодо покликань представника відповідача на те, що у відповіді на запит ДП «Донецька залізниця» в якості платника зазначене ТОВ «ТЕК «Транссистема», представник аргументував їх безпідставність тим, що вказаний у запиті платник є експедитором зі сторони «АGROMEAN» та зазначив, що оскільки вказане підприємство не фігурує у жодній із угод, не вказується у жодній первинній документації, окрім вказаної відповіді, з рахунків ТОВ «НТД-Україна» проведено оплату за послуги, вважати вказаний факт аргументом щодо нереальності господарської операції неправомірно.

На переконання суду необґрунтованими є і покликання представника відповідача, що зафіксовані і актом перевірки, що в акті виконаних робіт /послуг від 30.04.2015 року № 807 не конкретизовано які саме транспортно-експедиційні послуги надавалися ТОВ «Трейн Юкрейн», оскільки вказане не дає підстав вважати, що господарська операція не відбулася чи відбулася з порушенням. Відсутність такої конкретизації не впливає на стан конкретних активів та зобов'язань, і як наслідок змінює податковий облік. Такі підстави не можуть розглядатися як підстави для висновку про відсутність господарської операції за наявності інших первинних документів, якими підтверджується факт реального придбання товару, зокрема видаткових та податкових накладних.

Крім того, станом на момент розгляду справи відсутня заборгованість ТОВ «НТД-Україна» та ТОВ «Трейн Юкрейн», що підтверджується, зокрема взаємозвіркою розрахунків /а.с.160-161/.

Представником позивача до матеріалів справи долучено і копії банківських виписок за квітень - травень 2014 року /а.с.124-127/.

Щодо висновків контролюючого органу про неможливість підтвердження реальності здійснення господарських операцій, суд зазначає наступне

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним визначенням, компетенцією є сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Порядок дій органів державної податкової служби України під час реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань станом на момент виникнення спірних правовідносин визначений Податковим кодексом України.

З системного аналізу положень ПК України суд дійшов висновку, що податкові органи не наділені законодавцем компетенцією на встановлення фактів порушення платниками податків норм актів цивільного або господарського законодавства.

Проаналізувавши положення вище перелічених актів законодавства, суд також зазначає, що станом на дату складання відповідачем у спірних правовідносинах акту перевірки, податкові органи не наділені законодавцем ані повноваженням на визнання правочинів нікчемними або такими, що не відповідають закону, ані повноваженнями на оцінку відповідності будь-якого правочину вимогам ст.ст. 202, 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України.

Повноваження на встановлення законності правочину, за яким платником податків було сформовано валові витрати обігу та виробництва або податковий кредит з ПДВ, зменшено суму отриманого в межах звітного податкового періоду доходу, належать до виключної прерогативи судових органів.

Відповідність господарських операцій з вказаним контрагентом меті діяльності позивача підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а саме: договорами, видатковими та податковими накладними, копіями платіжних доручень з відміткою банківської установи, податковими накладними, які складені за результатами проведених операцій та не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Видані контрагентом позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Реальність проведених господарських операцій підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Верховний Суд України у своєму Рішенні від 29.10.2010 р. у справі № 21-14-а10 підтвердив, що несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів реальність господарських операцій позивача з його контрагентами. На думку суду, вищевказані первинні документи в повній мірі відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача.

Натомість відповідач не довів суду обґрунтованості висновку про не підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами позивача, як це зазначено в акті перевірки від 20.06.2014 року.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню, а саме визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дрогобицької ОДПІ.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

На підтвердження факту сплати судового збору при зверненні ТОВ «НТД-Україна» із позовом до Львівського окружного адміністративного суду до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 538 від 29.09.2014 року /а.с.38/ на суму 487,20 грн., що з врахуванням викладеного слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 19.08.2014 року.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 19.08.2014 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НТД-України» (Львівська область, м. Борислав, вул. Коваліва, 46 Б; ) судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.