Справа № 806/4517/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. м. Київ К/800/67545/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області до Приватного акціонерного товариства «Житомирльон» про стягнення заборгованості, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року УПФ України в м. Житомирі Житомирської області звернулося до суду першої інстанції з позовом в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Житомирльон» заборгованість по відшкодуванню суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково - технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, за липень - серпень 2014 року в розмірі 2891,32 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що ПрАТ «Житомирльон» не відноситься до наукових недержавних установ і не є вищим навчальним закладом III - IV рівнів акредитації. Відповідач є виробничим підприємством, видами діяльності якого є виробництво готових текстильних виробів, прядіння лляних волокон, тощо, а тому на нього не покладено обов'язку відшкодовувати різницю пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що сума боргу є узгодженою, оскільки повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій відповідачем оскаржено не було, кошти у добровільному порядку до Пенсійного фонду в установлений строк не сплачено.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

УПФ України в м. Житомирі Житомирської області направлено ПАТ «Житомирльон» повідомлення № 2 від 15.01.2014 року про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на 2014 рік (з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року) у розмірі 1445,66 грн. (а.с. 9). Місячна сума витрат на фінансування різниці між сумою пенсій складає 1445,66 грн.

Згідно розрахунку позивача, у ПрАТ «Житомирльон» наявна заборгованість з відшкодування суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково - технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за липень - серпень 2014 року в сумі 2891,32 грн. (а.с. 6)

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суд касаційної інстанції вважає, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог процесуального права від яких прямо залежало правильне по суті вирішення справи.

Частина 9 статті 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» передбачає, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

В своїх рішеннях суди попередніх інстанцій покликались на те, що позивачем направлено відповідачу повідомлення № 2 від 15.01.2014 року про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на 2014 рік (з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року). У вказаному повідомленні позивач зазначив про необхідність сплатити відповідачем 50% різниці між сумою пенсії призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії колишньому працівнику товариства ОСОБА_4 Місячна сума витрат на фінансування різниці між сумою пенсій складає 1445,66 грн.

В свою чергу, як вбачається з вищевказаного повідомлення № 2 від 15.01.2014 року (а.с. 9), позивач зазначив про необхідність сплати відповідачем 66,94 % різниці між сумою пенсії призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії колишньому працівнику товариства ОСОБА_4 Судами попередніх інстанцій не з'ясовано на підставі яких документів здійснено вказаний розрахунок.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди покликались на те, що відповідач не є науковою недержавною установою і не є вищим навчальним закладом III-IV рівнів акредитації, однак, подаючи позов про стягнення вищезазначених коштів, позивач покликався на те, що відповідач є державним не бюджетним підприємством.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою КМ України від 24.03.2004 року № 372, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації державного підприємства у відкрите акціонерне товариство чи у приватне акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов'язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов'язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 5 травня 2012 року у справі № 21-78а12.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7) засновником ПрАТ «Житомирльон» є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

В свою чергу судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено правовий статус підприємства відповідача, зокрема чи є ПрАТ «Житомирльон» державним підприємством чи правонаступником державного підприємства.

Крім того, судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки обставинам які викладені в постанові Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2012 року та ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року у справі № 2-а-989/2012 (а.с. 22-24).

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі № 806/4517/14 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський