Справа № П/811/126/15
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року Справа № П/811/126/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 782,67 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем, в порушення вимог податкового законодавства, не сплачено, у повному обсязі, єдиний податок, у зв'язку з чим, за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті єдиного податку за період з 20.06.2014р. по 20.09.2014р. та пені у розмірі 782,67 грн..

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження направлялася відповідачу за адресою зазначеною в позовній заяві та у виписці з ЄДР, проте поштова кореспонденція повернулася до суду.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Згідно ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи викладене, відповідач вважається повідомленим належним чином.

Враховуючи те, що протягом строку, встановленого п.3 ч.5 ст.1832 КАС України, до суду не надійшло заперечення відповідача проти позову або ж його заява про визнання позову, суд вважає необхідним здійснення розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 26.01.2012р. як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з ЄДР (а.с.7), та перебуває на обліку в Маловисківській ОДПІ як платник єдиного податку.

Відповідно до п.п.291.2, 291.3 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, на підставі його особистої заяви, був переведений на спрощену систему оподаткування обліку та звітності, у відповідності до п.291.4 Податкового кодексу України (а.с.10-11).

Статтею 293 Податкового кодексу України встановлено ставки єдиного податку. Так, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п.295.1 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Судом встановлено, що відповідачем за період з 20.04.2014р. по 30.09.2014р. єдиний податок сплачено не в повному обсязі, у зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість по сплаті єдиного податку та пені у розмірі 782,67 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості податкового органу та довідка (а.с.27, 28).

Позивачем, у відповідності до ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога №1196-25 від 30.09.2014р., яка отримана відповідачем 03.10.2014р. (а.с.16)

Суду не надано доказів сплати узгодженого зобов'язання по єдиному податку, або доказів оскарження вимоги №1196-25 від 30.09.2014р.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому, стаття 67 Конституції України встановлює, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п.41.1, 41.2 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до пп.14.1.137. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають обставинам та матеріалам справи, підтверджені належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету Новомиргородської міської ради, в особі Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (код 38755956) податковий борг зі сплати єдиного податку у розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) грн. 67 коп..

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина