Справа № 805/61/15-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/61/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 р. Справа № 805/61/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Волгіної Н.П., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 в розмірі 236 341,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

Згідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та згідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій працівникам, які були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими й важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджено Кабінетом міністрів України.

Позивачем була призначена пенсія особам, які працюють/працювали на підприємстві відповідача та були зайняті на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Відповідач не відшкодував своєчасно витрати на виплату та доставку пільгових пенсій зазначеним працівникам та, відповідно, має заборгованість на користь управління за період липень-листопад 2014 року в розмірі 236 341,45 грн (а.с. 3-4).

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області повідомлено судом належним чином. До канцелярії суду представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 173).

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» повідомлено судом належним чином. До канцелярії суду представником відповідача надані заперечення проти позову (а.с. 181), які обґрунтовані наступним.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом міністрів України.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до п.п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Тобто, фактичні виплати Пенсійного фонду України по виплаті та доставці пенсій, призначених на пільгових умовах робітникам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, повинні відшкодовуватися не за рахунок відповідача, а за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, Законом України «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування» визначено поняття страхових внесків, як коштів, відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Закон України «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування» до страхових внесків (коштів, сплачених на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування) не відносить витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має (відсутня потреба заслуховування свідка чи експерта), представники сторін надали клопотання про розгляд справи без участі своїх представників, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Відокремлений підрозділ «Виробниче управління теплофікації» є відокремленим підрозділом Державного підприємтсва «Селидіввугілля» без права юридичної особи, перебуває в якості страхувальника на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (а.с. 8-9).

Органами Пенсійного фонду України було призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах особам, які працювали на товаристві та які були зайняті на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, що підтверджується розпорядження про перерахунок пенсій, відомостями щодо фактично сплачених сум пенсій зазначеним у позові особам, що працювали на підприємстві (а.с. 84-167).

Позивачем на адресу відповідача направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з липня 2014 року по листопад 2014 року, на підтвердження направлення на адресу відповідача вказаних розрахунків позивачем надані суду рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29-83).

Зазначені розрахунки відповідачем не оскаржені.

Відповідно до картки особового рахунку відповідача станом на час розгляду справи, акту звірки, розрахунку суми позову, заборгованість підприємства по витратам управління по виплаті та доставці пільгових пенсій за спірний період складає 236 341,45 грн. (а.с. 11-26, 174).

Суду не надані докази на підтвердження сплати відповідачем зазначеної заборгованості.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 58 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом ПФУ.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов'язкове державне соціальне страхування” визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, позивач у справі – орган владних повноважень, який виконує владні управлін-ські функції, надані йому чинним законодавством, відносно платників єдиного внеску.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загально-обов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням положень ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів “в”-“е” та “ж” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1 покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом міністрів України, оскільки за змістом абз. 5 п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Однак, специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб. Так, зі змісту ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Таким чином, аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у контексті положень ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам за умов, передбачених ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту “а” ч. 1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 вересня 2012 року по подібній справі № 21-251а12.

Відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції, відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідні розрахунки у встановлений Законом термін у добровільному порядку відповідачем не виконані.

Позивач у встановленому Законом порядку, обґрунтовано та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством, звернувся до адміністративного суду з позовною заявою про стягнення несплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17-20, ст.ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 112, ст.ст. 122-154, ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “ Селидіввугілля ” (код ЄДРПОУ 33426253) на користь Управління Пенсійного фонду України м. Селидове Донецької області (код ЄДРПОУ 23336854) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період з липня по листопад 2014 року в сумі 236 341 (двісті тридцять шість тисяч триста сорок одна) гривня 45 копійки.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.