Справа № 826/7001/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/800/26561/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання незаконними та скасування постанов,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року,

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця від 21 січня 2013 року ВП № 36026510 про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; визнання протиправними дій державного виконавця щодо проведення опису та арешту нерухомого майна, визнання незаконним і скасування акту опису та арешту майна серії 506 № 2.

На обґрунтування позову послалася на незаконність постанов про відкриття виконавчого провадження і про арешт коштів боржника, оскільки вона їх не отримувала, акт опису та арешту майна серії 506 № 2 складений з порушенням вимог чинного законодавства та за її відсутності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення процедури направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та протиправність акту опису та арешту майна, просить скасувати судові рішення та задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що між ПП ВКК «Юлія-Ю» та ОСОБА_4 5 березня 2002 року укладеного договір купівлі-продажу нежилого приміщення № 31 загальною площею 76,10 кв.м. в АДРЕСА_1 (далі - приміщення № 31).

Між АКБ СР «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 5 червня 2007 року № 013/279-1, предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпортекодержателю нежилого приміщення № 31 в якості забезпечення виконання ОСОБА_4 (позичальником) зобов'язання за Договором кредиту від 5 червня 2007 року № 40.29-48/225.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за договором кредиту, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис від 31 жовтня 2012 року № 9153 на іпотечному договорі від 5 червня 2007 року № 013/279-1 щодо звернення стягнення на нежиле приміщення № 31, у зв'язку з чим ПАТ «Укрсоцбанк» подало на адресу Головного управління юстиції у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 січня 2013 року ВП №36026510 і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 січня 2013 року ВП №36026510.

Зазначені постанови направлено на адресу ОСОБА_4, про що свідчать супровідні листи від 21 січня 2013 року № 506/2 та копія журналу реєстрації вихідної кореспонденції.

Вимогою державного виконавця від 13 березня 2013 року № 506/2 запропоновано ОСОБА_4 забезпечити свою явку або її представників 21 березня 2013 року о 14:00 для здійснення опису майна боржника. Зазначену вимогу направлено за адресою місця проживання ОСОБА_4

21 березня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна серії 506 № 2, яким описано і накладено арешт на нежиле приміщення № 31. ОСОБА_4 та/або її представник для здійснення опису майна не з'явились, що зафіксовано в акті.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 17 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Пунктом першим частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV передбачено, що державний виконавець за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що державний виконавець в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 606-ХІV, відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріусу та заяви стягувача.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до абзаців третього та п'ятого частини другої статті 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження або шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною четвертою статті 57 Закону № 606-ХІV копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 606-ХІV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судами встановлено, що зазначені постанови направлено на адресу ОСОБА_4, про що свідчать супровідні листи від 21 січня 2013 року № 506/2 та копія журналу реєстрації вихідної кореспонденції.

При цьому, колегія суддів зауважує, що порушення процедури направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження стороні виконавчого провадження не може свідчити про незаконність або протиправність самої постанови, а лише про протиправність дій державного виконавця, однак ОСОБА_4 в позові не ставились такі позовні вимоги.

Щодо акту опису й арешту майна серії 506 № 2, то ним лише підтверджено накладення арешту на нежиле приміщення № 31, здійснене постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 січня 2013 року.

Згідно з частиною третьою статтею 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди попередніх інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.