Справа № 345/454/13-а 2а/345/32/14
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/2039/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року в справі №345/454/13-а за позовом управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме,

встановив:

У січні 2013 року управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 12 126,30 грн. зайво виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме за період з 01.02.2007 року по 30.09.2007 року, з 01.02.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.03.2009 року та з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Апеляційна скарга мотивована також тим, що суд невірно застосував норми ст. 72 КАС України, оскільки в ході розгляду кримінальної справи №0908/5919/2012 ОСОБА_2 не спростований факт отримання нею надміру виплачених коштів у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме за період 2007-2010 роки. Тому відмова в задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про стягнення з ОСОБА_2 суми зайво отриманої допомоги в розмірі 12 126, 30 грн. не є підставою для відмови в такому стягненні в межах розгляду адміністративно справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати, провадження у справі закрити.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

22.10.2012 року відповідача ОСОБА_1 притягнено як обвинувачену і пред'явлено їй обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України у зв'язку з тим, що незаконно отримала із управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради кошти за періоди з 01.02.2007 року по 30.09.2007 року, з 01.02.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.03.2009 року та з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року, з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року на загальну суму 12 425,40 грн. Вироком Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 21.12.2012 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 190 ч. 1 КК України за заволодіння майном шляхом обману, однак, як зазначено у мотивувальній частині вироку, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження щодо незаконного заволодіння ОСОБА_1 державними коштами за період з 2007 року по 2010 р.р., але доведена вина в отриманні коштів з УПСЗН Калузької міської ради за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року в сумі 229,10 грн.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, прокурор у даній справі звертався в інтересах управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 12 425, 40 грн. зайво виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме за період з 01.02.2007 року по 30.09.2007 року, з 01.02.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.03.2009 року та з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року, з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року. Суд задовольнив цивільний позов частково та стягнув з ОСОБА_1 299,10 грн. шкоди, заподіяної злочином. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирок набув законної сили.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з положень ст. 72 КАС України. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду в справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 6 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

В свою чергу, у даному спорі, предметом якого є стягнення шкоди, заподіяної державі з вини особи, яка отримувала тимчасову допомогу, відповідач не є суб'єктом владних повноважень і такі позовні вимоги не поєднані із вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, в даному випадку фактично має місце цивільно-правовий спір про відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача державі в особі управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області, який підлягає розгляду за правилами цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до пп.1 п.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради задовольнити частково.

Скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року в справі №345/454/13-а та закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.