Справа № 2а-5615/08/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ К/9991/92822/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2008

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2011

у справі №2а-5615/08/2070

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2008, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2011, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова №/0 від 15.05.2008 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 30660,00 грн. у т.ч. 20440,00 грн. за основним платежем та 10220,00 грн. за штрафними санкціями.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 по 31.12.2007, за результатами якої складено акт від 25.04.2008 №902/17-218/НОМЕР_1.

Відповідно до висновків акта перевірки позивачем порушено п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону "Про податок на додану вартість" внаслідок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ при придбанні основних фондів - лінії по виробництву поліетиленової плівки УРП-1500-3 в розмірі 20440,00 грн. у жовтні 2006 року, березні-травні 2007 року.

На підставі акта прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 15.05.2008, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 30660,00 грн., з яких: 20440,00 грн. - основний платіж та 10220,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у жовтні 2006 року, березні-травні 2007 року позивачем було включено до складу податкового кредиту суму 20440,00 грн. відповідно до податкових накладних:

- № ОФ00012/1 від 18.04.2006 на суму 12000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 2000,00 грн., яка включена до податкового кредиту в жовтні 2006 року

- № ОФ00012/2 від 18.04.2006 на суму 18000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 3000,00 грн., податкова накладна від 20.04.2006 р. № ОФ00012/4 на суму 18000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 3000,00 грн., яка включена до податкового кредиту в березні 2007 року

- № ОФ00012/5 від 21.04.2006 на суму 18000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 3000,00 грн., податкова накладна від 26.04.06 р. № ОФ00012/6 на суму 14640,00 грн. в т.ч. ПДВ - 2440,00 грн., яка включена до податкового кредиту в квітні 2007 року

- № ОФ00012/3 від 19.04.2006 на суму 24000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 4000,00 грн., податкова накладна від 26.04.2006 № ОФ00012/7 на суму 18000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 3000,00 грн., яка включена до податкового кредиту в травні 2007 року.

Формування позивачем податкового кредиту пов?язане з операціями придбання лінії по виробництву поліетиленової плівки УРП-1500-3 реальність яких, а також зв?язок з господарською діяльністю, податковим органом не заперечувалась.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) згідно із Законом України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» зі змінами та доповненнями, далі Закон № 334/94-ВР, з урахуванням відповідних обмежень і особливостей стосовно фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

за приписами пункту 22.10 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-IV, Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 №13-92 втратив чинність, крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» встановлено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З правового аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що фізична особа-підприємець формує витрати за переліком статей 5 («Валові витрати») та 8 («Амортизація») Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Положення статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» застосовуються у частині підтвердження первинними документами витрачених платником податків сум згідно з операціями (які відповідають переліку названої статті) за результатами або за участю яких у звітному податковому періоді безпосередньо отримано дохід.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», платнику податків надано право додатково зменшити склад валового доходу на суми витрат, які підлягають амортизації і не перевищують розмір амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом застосування норм амортизації до балансової вартості груп основних фондів, лише у випадку ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів відповідно з Порядком, який встановлюється Міністерством фінансів України.

До податкової декларації за звітний податковий період включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

З огляду на викладене правильними є висновки судів попередніх інстанцій про помилковість висновків відповідача щодо не розповсюдження на фізичних осіб - підприємців положень пп. 7.4.1 п.7.4ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" за операціями, пов'язаними з придбанням основних фондів.

Факт придбання позивачем основних фондів - лінії по виробництву поліетиленової плівки УРП-1500-3 для здійснення господарської діяльності знайшло своє підтвердження та відповідачем не спростовано.

Відповідно до положень підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

При цьому підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону визначено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат зі сплати податку, не підтверджених податковими накладними.

Згідно п. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування чи порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, повно та правильно встановивши обставини справи, дали їм належну оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування судових рішень, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2008 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун