Справа № 2а-518/12/1207
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ К/800/19684/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив «Тотальна акція в підтримку демократії» на постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 29 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив «Тотальна акція в підтримку демократії» до Херсонської міської ради про визнання протиправною відмови у доступі до офіційної інформації,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправною відмову в наданні графічної частини генерального плану м. Херсона та зобов'язати надати її копію.

Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 29 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в листопаді 2009 року позивач звернувся до Херсонської міської ради із запитом № 11/09 про надання інформації, в якому просив надати інформацію щодо затвердження генерального плану м. Херсон та надати реквізити відповідного рішення; повідомити чи діє затверджений генеральний план зараз; чи є можливість отримати доступ до текстової та графічної складових генерального плану зацікавленим громадянам; надати засвідчену копію графічної складової генерального плану (копії відповідних карт або носій інформації з електронними копіями відповідних карт); повідомити чи затверджувалися у місті інші види містобудівної документації, зокрема, місцеві правила забудови, детальний план території населеного пункту, план «червоних ліній», проекти забудови територій і проекти розподілу території та надати реквізити відповідних рішень ради, якими ці документи затверджені.

Листом від 27 січня 2010 року № 8-225-18/12 (№8-11119-18/12) Херсонська міська рада повідомила позивача, що генеральний план м. Херсона та Правила забудови центральної частини міста затверджено рішенням міської ради № 443 від 26 грудня 2003 року, а Українським державним науково - дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто» виконані роботи із його коригування. Також вказано, що графічна частина генерального плану м. Херсона розміщена на офіційному сайті Херсонської міської ради у розділі «Містобудування та архітектура» та зазначено, що в першому кварталі 2010 року, після проведення експертизи містобудівної документації, планується винесення проекту на громадське обговорення та затвердження міською радою. Крім того, вказано про необхідність розроблення Правил забудови та використання м. Херсона, а також про прийняття 11 рішень щодо розроблення та затвердження містобудівної документації.

На момент звернення позивача із запитом у 2009 році діяли норми Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про планування і забудову територій».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про інформацію» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавство України про інформацію складають Конституція України, цей Закон, законодавчі акти про окремі галузі, види, форми і засоби інформації, міжнародні договори та угоди, ратифіковані Україною, та принципи і норми міжнародного права.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про інформацію» передбачено, що за режимом доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Згідно ст. 30 вказаного Закону інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну.

Конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Стосовно інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, з метою її збереження може бути відповідно до закону встановлено обмежений доступ - надано статус конфіденційної. Порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, що містять зазначену інформацію, визначається Кабінетом Міністрів України.

Інструкція про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1998 року № 1893, визначає обов'язковий для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави. Переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу «Для службового користування», розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. На підставі рішення експертної комісії інформація включається до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Пунктом 35 вказаної Інструкції передбачено заборону користуватися відомостями з документів з грифом «Для службового користування» для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відкритих виставках, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях.

Відповідно до п. 37 цієї ж Інструкції представники інших організацій допускаються до ознайомлення і роботи з документами з грифом «Для службового користування» з дозволу керівників організацій (структурних підрозділів), у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи, за наявності письмового запиту організацій, в яких вони працюють, із зазначенням характеру завдання, що виконується.

Таким чином, вище зазначена норма передбачає право, а не обов'язок суб'єкта владних повноважень надати позивачу допуск до документів з грифом «Для службового користування».

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки повна графічна складова генерального плану м. Херсона є містобудівною документацією, яка визначає принципові рішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, а відтак містить відомості, які мають конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу «Для службового користування», до того ж не є актом органу місцевого самоврядування, тому ненадання копії повної графічної складової генерального плану м. Херсона є правомірним.

Доводи касаційної скарги щодо незаконності посилання суду апеляційної інстанції на положення наказу Міністерства оборони України № 48 від 26 червня 2012 року, який прийнято вже після виникнення спірних правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність ухвалених судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій.

Інші мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на доказах.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив «Тотальна акція в підтримку демократії» залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 29 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк