Справа № 2-а-3523/11
Суддя: Ференц А. М.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Ференц А.М.

при секретарі - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області про зміну способу виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду. Заяву мотивує тим, що на виконанні у відділі ПВР перебуває виконавче провадження № 46111767 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-3523/11, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом 09.04.2014 року про: зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни 3 групи за 2010 р. в розмірі передбаченому ст. 13 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з врахуванням проведених виплат. 19.01.2015 року на виконання вищевказаного виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку 19.01.2015 року надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради в місті Ужгород листом від 26.01.2015 року за № 77/28.09-07 повідомлено, що стягувачу ОСОБА_1 по виконавчому провадженні проведено відповідне нарахування сум до сплати згідно виконавчого документу. Однак дану суму коштів боржником не виплачено у звязку з відсутністю бюджетного фінансування на ці видатки. Зважаючи на невиконання боржником судового рішення щодо виплати стягувачу відповідного нарахування через відсутність відповідного бюджетного фінансування на подібного роду видатки (відсутність присудженого майна в натурі), просить змінити спосіб виконання даного судового рішення із зобовязання на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 3 групи за 2010 р. в розмірі 4522 грн.

Старший державний виконавець, який звернувся із заявою, та стягувач в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник боржника в судове засідання не зявився, однак до початку розгляду заяви подав письмові заперечення, в яких просить у її задоволенні відмовити.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання суд розглядає заяву за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 263 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавчий лист № 2а-3523/11, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом 09.04.2014 року про: зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни 3 групи за 2010 р. в розмірі передбаченому ст. 13 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з врахуванням проведених виплат.

Як вбачається з листа Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 26.01.2015 року за № 77/28.09-07, наданого на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-3523/11, Управлінням проведено відповідне нарахування суми до виплати згідно виконавчого документу у сумі 4522 грн. Станом на сьогодні, грошові кошти щодо виконання судових рішень по виплаті пенсії за попередні роки з Державного бюджета України не виділялися Управлінню, а погашення такого роду заборгованості можливе за умови виділення коштів з Державного бюджету України на дану мету. З огляду на необхідність цільового використання бюджетних коштів, виконання судового рішення може мати місце виключно після виділення коштів з Державного бюджету України, призначених саме для цієї мети (погашення заборгованості за судовими рішеннями у попередньому бюджетному періоді). Таким чином, у разі виділення бюджетних призначень на виконання рішень судів Міністерством буде проведено розподіл виділених коштів між управліннями праці та соціального захисту населення для здійснення необхідних виплат.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналізуючи наведені приписи та обставини справи необхідно вказати, що старший державний виконавець просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

Частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Стаття 263 КАС України не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак основними обставинами для цього слід вважати такі, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Також суд зазначає, що захист порушеного права у судовому рішенні і спосіб виконання судового рішення не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Вказана позиція суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 11.11.2014р. у справі № 21-394а14.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради нарахувати та здійснити виплату із зобовязання на стягнення такої виплати є незаконною.

Керуючись ст.ст. 41, 158-163, 165, 263 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Ференц А.М.