Справа № 0670/1331/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/9991/65062/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року

у справі № 0670/1331/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Церсаніт Інвест»

до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Церсаніт Інвест» (далі - ТОВ «Церсаніт Інвест»; позивач) до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби (далі - Новоград-Волинська ОДПІ Житомирської області ДПС; відповідач) задоволено. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 29 лютого 2012 року.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2012 року, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Церсаніт Інвест» щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства при господарських відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс Плюс ЛТД» за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2011 року, за результатами якої складено акт № 167/01-208/23-20/35529350 від 17 лютого 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29 лютого 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 569 190,00 грн. (379 460,00 грн. - основний платіж, 189 730,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення товариством пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу ТОВ «Аверс Плюс ЛТД» за нікчемним правочином (договір поставки природного газу № 001-11 від 07 грудня 2010 року).

Обґрунтовуючи свою правову позицію щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за спірною господарською операцією, контролюючий орган посилався на ненадання ним сертифікатів походження та якості природного газу.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операції з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідної операції належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про її обсяг та зміст.

Водночас ненадання деякої запитуваної контролюючим органом інформації або документів, статус яких не визначений як первинні, не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про фіктивний характер здійсненої поставки.

В даному випадку судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що фактичне здійснення господарської операції з придбання позивачем у ТОВ «Аверс Плюс ЛТД» природного газу підтверджується належним чином складеними податковими накладними, актом приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2011 року, тристороннім актом приймання-передачі природного газу від 01 грудня 2011 року, місячним звітом щодо використання газу товариством за листопад 2011 року, банківськими виписками.

Наведені докази достеменно підтверджують реальний характер розглядуваної поставки та обумовлюють протиправність оскаржуваного акту індивідуальної дії.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.