Справа № 802/122/15-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

12 березня 2015 р. Справа № 802/122/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Крапівницької Н. Л.,

суддів: Заброцької Л.О.,

Сала П.І.

секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

за участю представників сторін

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача : ОСОБА_3,

відповідача: Тараненка О.В.,

третьої особи: Горецького Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

про визнання протиправними дій та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

В Вінницький окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за фактом безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155 в частині зміцнення дисципліни та законності, недопущення надзвичайних подій за участю особового складу, в тому числі, низькій організації роботи з питань профілактики порушень, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2015 №125 звільнено з посади.

Даного висновку відповідач дійшов з огляду на висновки службового розслідування за фактом самогубства працівника УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_6, затверджених Міністром внутрішніх справи України від 17.01.2015 та начальником УМВС України у Вінницькій області від 02.02.2015.

На думку позивача та його представника Міністерством внутрішніх справ України при винесенні вказаного наказу, в частині звільнення позивача з посади, порушено положення Дисциплінарного статуту ОВС України, адже не встановлено безпосередньої вини ОСОБА_2, не наведено підстав дисциплінарної відповідальності і з метою з'ясування всіх обставин відповідальності не призначено службове розслідування, більше того, у період виникнення обставин, що передували його винесенню не враховано перебування позивача на лікарняному, відтак, позивач звернувся до суду з вказаним позовом щодо захисту своїх прав.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову від 09.02.2015 ОСОБА_2 просив визнати дії Міністерства внутрішніх справ України протиправними та скасувати наказ МВС України №125 від 03.02.2015 в частині накладення дисциплінарного стягнення на підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області - начальника відділу інспекції з особового складу, - звільнення з посади (а.с.54-56).

Частиною 1 статті 137 КАС України передбачено, що позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 10.02.2015 заяву ОСОБА_2 про зміну предмету позову прийнято колегію суддів.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити на підстав та в межах заявлених вимог, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені в письмових запереченнях та з огляду на додаткові докази (а.с.89-154).

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що у відповідності до витягу з наказу управління внутрішніх справ України у Вінницькій області від 03.08.2011 №136 о/с підполковника міліції ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника управління кадрового забезпечення управління МВС України у Вінницькій області - начальника відділу інспекції з особового складу (а.с.115).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2014 №1420 за фактом самогубства начальника сектору кадрового забезпечення Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_6, призначено службове розслідування та відповідальних осіб щодо його проведення (а.с.94).

В ході проведення якого встановлено не належне виконання функціональних обов'язків, що виразились в незадовільній організації службової дисципліни по виконанню доручень керівництва Міністерства, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155, низькій організації роботи з питань профілактики порушень службової дисципліни посадовими особами УМВС України у Вінницькій області та Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області, у зв'язку з чим, рекомендовано вказаних осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності, зокрема, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу - звільнити з посади, про що оформлено висновок від 17.01.2015 (надалі - висновок від 17.01.2015) (а.с.131-145).

З урахуванням чого, 17.01.2015 Міністерством внутрішніх справ України винесено наказ №34 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області", яким підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу звільнено з посади (а.с.6).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2015 №122, з підстав порушення окремими працівниками апарату МВС України установленого порядку візування документів, наказ МВС України від 17.01.2015 №34 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" скасовано.

В подальшому, 02.02.2015 начальником УМВС України у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом смерті начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6, відповідно до якого смерть начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 наступила 21.12.2014 в період проходження служби в ОВС, внаслідок самогубства та не пов'язана з виконанням службових обов'язків (надалі - висновок від 02.02.2015) (а.с.173-178).

На підставі чого, Міністерством винесено наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" №125 від 03.02.2015, яким за фактом безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155 низькій організації роботи з питань профілактики порушень особовим складом службової дисципліни, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу звільнено з посади (а.с.96-97).

Оскільки, при винесенні зазначеного наказу відповідачем не враховано ряд обставин, що виключають вину позивача, тому позивач звернувся до суду з позовом щодо його скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми п. 2 ст. 2 КАС України передбачають, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Стаття 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких положень законодавчих актів. Правовий статус посадових осіб органів УМВС України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Законом України "Про міліцію" від 20.12.90 р. №565-ХП, Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" від 22.02.2006 р. №3460-1У та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 р., а в частині, що не регулюється ними, законодавством про державну службу.

Статтею 1 Закону України "Про міліцію" передбачено, що міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Судом встановлено, що в основу наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" №125 від 03.02.2015, в частині звільнення позивача з посади, стали висновки службового розслідування за фактом смерті начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 від 17.01.2015 та від 02.02.2015, положення якого містять встановлені обставини щодо не належного виконання функціональних обов'язків, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу.

Так, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень врегульовано Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут).

Частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Приписи п.п.2.1 р.2 "Порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України" затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (надалі - Інструкція) встановлюють, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.п. 2.2.1 п.2.2 р.2 Порядку службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС, що передбачає п.3.1 р.3 Порядку.

В контексті зазначеного колегією суддів встановлено, що за фактом самогубства начальника сектору кадрового забезпечення Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_6, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2014 №1420 призначено службове розслідування та відповідальних осіб щодо його проведення.

Зі змісту ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту слідує, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Аналогічно вказане право також закріплює п.п.6.2.1 п.6.2 р. 6 Порядку, зокрема, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають право викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення.

В свою чергу, особа стосовно якої проводиться службове розслідування на підставі п.п.6.3.2 п.6.2 р.6 Порядку, має право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

З наданих до суду доказів слідує, що головним інспектором УВС ДКЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_7, як уповноваженою особою щодо проведення службового розслідування, відібрано письмові пояснення у позивача, у них ОСОБА_2 зазначив, що у період з 08.12.2014 по 26.12.2014 перебував на лікарняному, у зв'язку з чим, обов'язки начальника виковував заступник начальника ОІОС ОСОБА_8 Стосовно виявленого порушення також зазначив, що з метою профілактики порушень перед особовим складом співробітниками ВІОС за вказівкою керівництва УМВС 19 та 20 грудня 2014 проводилась перевірка МРВ області (а.с.152).

Відповідно до ч.2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності, цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Згідно із п.п. 5.1, 5.2, 5.3 р.5 Порядку службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Підсумковим документом службового розслідування, на підставі п.8.1 р.8 Порядку - є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, що передбачає п.8.4 р.8 Порядку.

Надані до суду докази свідчать про те, що висновком службового розслідування від 17.01.2015 встановлено не належне виконання функціональних обов'язків, які виразилось в незадовільній організації службової дисципліни щодо виконання доручень керівництва Міністерства, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 № 81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 № 90 від 22.02.2012 №155, низькій організації роботи з питань профілактики порушень службової дисципліни посадовими особами УМВС України у Вінницькій області та Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області, у зв'язку з чим, рекомендовано вказаних осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності, зокрема, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу - звільнити з посади.

Частиною 6 статті 14 Дисциплінарного статуту закріплено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Після затвердження висновку службового розслідування його оригінал та матеріали службового розслідування, а також наказ про накладення дисциплінарного стягнення (за наявності) передаються до канцелярії (секретаріату) підрозділу, де проходить службу виконавець, що проводив службове розслідування (п.9.1 р.9 Порядку).

Згідно з ч.1 ст. 13 Дисциплінарного статуту міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

З урахуванням чого, 17.01.2015 Міністерством внутрішніх справ України винесено наказ №34 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області", яким підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу звільнено з посади.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2015 №122, з підстав порушення окремими працівниками апарату МВС України установленого порядку візування документів, наказ МВС України від 17.01.2015 №34 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" скасовано.

В подальшому, 02.02.2015 начальником УМВС України у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом смерті начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6, яким встановлено, що смерть начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 наступила 21.12.2014 в період проходження служби в ОВС, внаслідок самогубства та не пов'язана з виконанням службових обов'язків .

На підставі чого, Міністерством винесено наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" №125 від 03.02.2015, яким за фактом безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155 низькій організації роботи з питань профілактики порушень особовим складом службової дисципліни, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу звільнено з посади.

В судовому засіданні мали місце посилання позивача та його представника, що з метою з'ясування всіх обставин відповідальності відповідачем не призначено службове розслідування, відтак, вказані обставини свідчать про порушення Міністерством внутрішніх справи України положень Інструкції та як наслідок є підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Однак, суд вважає вказане посилання не доведеним, адже в порядку дослідження доказів досліджено акти Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі, наказ "Про призначення та проведення службового розслідування від 31.12.2014 №1420, пояснення підполковника міліції ОСОБА_2 від 16.01.2015, матеріали висновків службового розслідування за фактом самогубства працівника УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_6 від 17.01.2015 та від 02.02.2015, з аналізу яких встановлено факт проведення службового розслідування Міністерством внутрішніх справи України стосовно підполковника міліції ОСОБА_2 у відповідності, на підставі та з урахуванням норм Дисциплінарного статуту та Інструкції.

Більше того, процедура проведення службового розслідування за своєю правовою суттю засвідчує лише факти виявлених порушень, у зв'язку з чим, її дотримання/недотримання не може свідчить про протиправність акту в цілому, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу який видав цей акт.

Стосовно виявлених порушень, що передували винесенню оскаржуваного акту, судом встановлено наступне.

Положення ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту передбачають, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Під дисциплінарним проступком, у відповідності до ст. 2 Дисциплінарного статуту, розуміють невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частина 1 статті 7 Дисциплінарного статуту закріплює, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Тобто, забезпечення службової дисципліни посадовими особами є необхiдною умовою для належної органiзацiї працi, яка забезпечується методами переконання, заохочення, а іноді примусу, в тому числі дисциплінарного характеру.

Як убачається із матеріалів висновку від 17.01.2015, причинами та умовами, що сприяли скоєнню самогубства ОСОБА_6 стало незадовільне виконання своїх службових обов'язків в частині організації службової діяльності щодо виконання доручень керівництва Міністерства з питань дотримання особовим складом дисципліни та законності, службової дисципліни, етичного поводження на службі та у побуті, що свідчить про незадовільну організацію службової дисципліни щодо виконання доручень керівництва Міністерства, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155, низькій організації роботи з питань профілактики порушень службової дисципліни посадовими особами УМВС України у Вінницькій області та Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області, у зв'язку з чим, рекомендовано вказаних осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності, зокрема, підполковника міліції ОСОБА_2 заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу - звільнити з посади.

Описова частина оскаржуваного наказу також свідчить про те, що виявлене порушення ґрунтувалось на тому, що окремими працівниками не проводиться профілактична робота, яка направлена на упередження та виявлення порушень з боку підлеглого особового складу, а призначення на керівні посади територіальних підрозділах проводиться ліберально, без поглибленого вивчення кандидатів.

Так, згідно з функціональними обов'язками затверджених начальником УКЗ УМВС України у Вінницькій області від 12.04.2014, заступник начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальник відділу інспекції з особового складу: керує діяльністю управління кадрового забезпечення УМВС у межах делегованих йому начальником УКЗ, несе персональну відповідальність за результатами роботи особового складу відділу ІОС, виконавську та службову дисципліну, дотримання режиму секретності, конспірації та законності у службовій діяльності, сприяє впровадженню передового досвіду щодо діяльності підрозділів кадрового забезпечення, організовує взаємодію з іншими органами внутрішніх справ при виконанні завдань, покладених на УКЗ УМВС; контролю дотримання особовим складом законності та правомірності дій під час виконання службових обов'язків; вирішує питання призначення, переміщення особового складу, вживає заходи щодо зміцнення кадрів, визначає резерв осіб та висунення на навчання, контролює у межах наданих повноважень дотримання особовим складом внутрішнього розпорядку та визначеного режиму роботи (а.с.126-129).

Наказом УМВС у Вінницькій області від 10.06.2011 №688 "Про затвердження Положення про управління кадрового забезпечення управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області", контроль за виконанням якого покладено на заступника начальника УМВС начальника УКЗ, основним завданням управління кадрового забезпечення є організація роботи із зміцнення дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, дотримання прав і законних інтересів громадян, забезпечення повної, усебічної та об'єктивної перевірки обставин надзвичайних подій, здійснення якої віднесено до компетенції УКЗ, проведення профілактичної роботи та надання методичної роботи внутрішніх справ (п.2.3 р.2).

Одними із функцій кадрового забезпечення є контроль за станом роботи в структурних підрозділах УМВС територіальних органах внутрішніх справ з питань забезпечення особистої безпеки працівників при виконані службових обов'язків (п.3.6), вивчення професійних та моральних якостей керівного складу внутрішніх справ, створення резерву кадрів переміщення на вищі посади підготовка матеріалів та внесення начальнику УМВС пропозицій щодо призначення, переміщення та звільнення (п.3.7), організацію і проведення заходів, спрямованих на попередження профілактику надзвичайних подій за участю особового складу, порушень працівниками міліції законності, службової та транспортної дисципліни (п.3.31), організацію та проведення психологічного забезпечення оперативно - службової діяльності органів внутрішніх справ (п.3.7).

Вказаним актом також закріплено, що начальник УКЗ забезпечує дотримання дисципліни та законності особами складом УКЗ (п.п.4.1.6 п.4.1) та несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни, виконання вимог цього Положення особовим складом УКЗ (п.п.4.1.16 п.4.1).

Аналіз вказаних положень не містить обов'язкових приписів щодо виключної відповідальності заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу щодо дотримання службової дисципліни особовим складом УМВС у Вінницькій області, натомість, такі обов'язки належать начальнику управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області, який згідно з зазначеним наказом контролює дотримання вимог Положення.

Вказане кореспондується також з функціональними обов'язками начальника управління кадрового забезпечення УМВС підполковника міліції ОСОБА_9, затверджених начальником УМВС у Вінницькій області від 17.02.2014, згідно з якими, начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни, виконання вимог Положення про УКЗ особовим складом управління та здійснює інші повноваження відповідно до завдань, передбачених Положенням про управління кадрового забезпечення УМВС ( п.12,13).

Крім того, роботу відділу психологічного забезпечення УКЗ УМВС України Вінницької області щодо його ефективної взаємодії в межах компетенції та повноважень, з органами державної влади, іншим органом внутрішніх справ, правоохоронними відомствами, ЦПД та ППВ СМЗ УМВС, військовим формуваннями, навчальними закладами, науковими установами, громадськими, юридичними та фізичними особами з питань, що стосуються діяльності відділу психологічного забезпечення регулює його начальник (п.6), який також доповідає начальнику УКЗ УМВС про стан психологічного забезпечення оперативно - службової діяльності в органах та підрозділах УМВС, вносить пропозиції та рекомендації щодо його поліпшення та вдосконалення діяльності ВПЗ, вказані положення закріплюють функціональні обов'язки начальника відділу психологічного забезпечення УКЗ УМВС України у Вінницькій області підполковника міліції ОСОБА_10 затверджених начальником УКЗ УМВС України у Вінницькій області 12.01.2015.

Зазначене, на думку колегії суддів, виключає відповідальність позивача як заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області начальника відділу інспекції з особового складу щодо низької організації роботи з питань профілактики порушень особовим складом службової дисципліни.

Оскаржуваний наказ містить посилання, що позивачем проігноровано вимоги наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155 в частині зміцнення дисципліни та законності, недопущення надзвичайних подій за участю особового складу, в тому числі, низькій організації роботи з питань профілактики порушень.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходив з того, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 №155 затверджено правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу внутрішніх справ України, яким керівники структурних підрозділів апарату Міністерства внутрішніх справ України зобов'язані провести протягом 2 кварталу 2012 організувати та провести в кожному підрозділі обговорення та вивчення підлеглими працівниками положень цих Правил, доведення їх вимог до відмова кожного працівника міліції та формування потреби обов'язкового дотримання культури поведінки, етичних норм у спілкуванні з громадянами та колегами. Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання (п.2.2 р. 2). Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно - етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки (п.3.2 р.3). Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника (а.с.99-106).

Доказів які б свідчили про недотримання норм поведінки, професійно - етичних норм, відсутності професіоналізму ОСОБА_2 представниками відповідача та третьої особи в судовому засіданні не надано, відтак, суд за відсутні дійсного порушення вважає необґрунтованим посилання Міністерства на ігнорування вказаного акту.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.03.2010 №90 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення" з метою забезпечення безумовного виконання ст. 8 Дисциплінарного статуту надано право вживати найсуворіші заходи дисциплінарного впливу за результатами службових розслідувань за фактом скоєння злочинів, корупційних дій, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками щодо винних працівників вирішувати питання про звільнення з органів внутрішніх справ їх безпосередніх керівників (а.с.107-113).

В розрізі зазначеного, відповідачем не надано будь-яких доказів які б доводили вину позивача у скоєні злочинів, корупційних дій, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками відповідачем не надано, з урахуванням чого, судом встановлено безпідставність посилання на вказаний наказ.

У відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.03.2007 №81 "Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмування особового складу" першим заступникам та заступникам Міністра за напрямками координації діяльності у разі скоєння надзвичайних подій за участю особового складу пов'язаних із загибеллю чи пораненням працівників, визначатися щодо необхідності розгляду на засіданні колегії МВС України причин та умов їх скоєння надавати відповідні доручення керівникам структурних підрозділів Міністерства. Пунктом 3.2 якого закріплено, що відповідальність за організацію роботи та здійснення контролю за станом дотримання законності, дисципліни, заходів щодо упередження надзвичайних подій серед особового складу покласти на заступників начальників ГУМВС, УМВС, УМВС по роботі з персоналом.

Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.05.2007 №157 "Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян" заступників начальників ГУМВС, УМВС України в АР Крим, містах Києві та Севастополі, на транспорті по роботі з персоналом (п.5.3) з метою профілактики порушень законності та ігнорування прав громадян вживати заходів щодо посилання проведення виховної роботи серед особового складу сконцентрувати зусилля на її індивідуальних формах. Організувати постійний індивідуальний контроль за поведінкою підлеглих поза службою. Щомісячно аналізувати результати вивчення побутових проблем та сімейних стосунків працівників та вживати заходів щодо їх нормалізації.

В контексті зазначеного, в узгодження з наказом УМВС України від 10.06.2011 №688 та з функціональними обов'язками начальника управління кадрового забезпечення УМВС, відповідальність, в даному випадку, за організацію роботи та здійснення контролю за станом дотримання законності, дисципліни, заходів щодо упередження надзвичайних подій серед особового складу покладено на підполковника міліції ОСОБА_9

Таким чином, не знаходять свого реального підґрунтя посилання Міністерства щодо ігнорування позивачем вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155, адже, відповідачем в обов'язок визначений ст. 71 КАС України не доведено, а судом не встановлено не належне виконання підполковником міліції ОСОБА_2 трудових обов'язків.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Положення ст. 12 Дисциплінарного статуту регламентують, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Як зазначено вище, оскаржуваним наказом до позивача застосований найсуворіший вид дисциплінарного стягнення звільнення з посади, при цьому, відповідач керувався фактом безвідповідального ставлення ОСОБА_2 до своїх службових обов'язків. Як встановлено матеріалами справи і судом оскаржуваний наказ прийнято з перевищенням наданої відповідачу компетенції

Приписи ч.9 ст.14 Дисциплінарного статуту визначають, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Тобто, один із елементів, що передує накладенню дисциплінарного стягнення є доведена вина працівника по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на нього трудових обов'язків. Провина працівника у вчиненні дисциплінарного проступку має у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Отже, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав наступ несприятливих роботодавцеві наслідків.

Надаючи правову оцінку виявленим порушенням, в розрізі зазначеного, судом не встановлено фактів щодо не належного виконання підполковником міліції ОСОБА_2 трудових обов'язків, і як наслідок, свідчить про не дотримання Міністерством інституту доведеності вини особи, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Більше того, висновки службового розслідування також не містять приспів щодо прямого чи опосередкованого наміру позивача організувати низькій рівень роботи з питань профілактики порушень особовим складом службової дисципліни.

Згідно з ч.ч. 10-14 ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його не тяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В ході судового розгляду справи, досліджено довідку видану заступника начальника УКЗ УМВС України у Вінницькій області начальника ВК та ПС підполковника міліції від 13.01.2015, з витягом з особової справи позивача, за якою ОСОБА_2 наказом УМВС України у Вінницькій області від 17.06.2014 №435, за прорахунок в організації профілактичної роботи по попередженню надзвичайних подій, пов'язаних з використанням особовим складом транспортних засобів, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.146-148).

Так, згідно до ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, іі ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Дослідивши вказаний факт через призму норм Дисциплінарного статуту та встановлені обставини, що передували застосування дисциплінарного стягнення, суд вважає, що відповідачем передчасно застосовано до ОСОБА_2 найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення з посади.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, судом враховано також той факт, що оскаржуваним наказом начальника Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області начальника слідчого відділення підполковника міліції ОСОБА_11 оголошено сувору догану, начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області полковника міліції ОСОБА_9 попереджено про неповну посадову відповідальність, заступника начальника Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_12 попереджено про неповну посадову не відповідність, начальника Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області підполковнику міліції ОСОБА_13 оголошено сувору догану.

Тобто, осіб в безпосередньому підпорядкуванні яких перебував начальник сектору кадрового забезпечення Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності менш суворої ніж позивача.

Положення ст.8 Дисциплінарного статуту закріплюють, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь, за необхідності, накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів, надавши правову оцінку заявленим вимогам, в контексті із встановленими обставинами, та в узгодження з нормами ст. 161 КАС України, з метою захисту прав позивача, вважає не доведеним факт безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків, ігнорування вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, від 26.03.2010 №90 від 22.02.2012 №155, низькій організації роботи з питань профілактики порушень особовим складом службової дисципліни підполковником міліції ОСОБА_2, відтак, наказ Міністерства внутрішніх справ України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" №125 від 03.02.2015 в частині звільнення позивача з посади підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги щодо визнання дій Міністерства внутрішніх справ України протиправними, судом встановлено таке.

Частина 1 статті 2 КАС України закріплює, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 КАС України).

Під діями суб'єкта владних повноважень розуміють активну поведінку суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з ч.1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Як встановлено вище, Міністерством на підставі та у межах делегованих повноважень, передбачених Конституцією та законами України проведено службове розслідування за фактом смерті начальника СКЗ Калинівського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 та прийнято наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" №125 від 03.02.2015.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги щодо визнання дій Міністерства внутрішніх справ України протиправними.

Як зазначено вище, спірний наказ суперечать нормам чинного законодавства та прийняті з перевищенням наданої відповідачу компетенції, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України №125 від 03 лютого 2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" в частині накладення дисциплінарного стягнення на підполковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області - начальника відділу інспекції з особового складу, разом з тим в задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно з ст.ст. 11, 71, 86 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №125 від 03 лютого 2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України у Вінницькій області" в частині накладення дисциплінарного стягнення на підполковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області - начальника відділу інспекції з особового складу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Крапівницька Н. Л.

Судді: Заброцька Л.О.,

Сало П.І.