Справа № 813/5176/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2015 р. м. Київ К/800/59230/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів: головуючої Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 р.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р.

у справі № 813/5179/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тігма продукт"

до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Львівській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тігма продукт» звернулось до суду із позовом (з доповненнями і уточненнями) до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнати протиправними дій щодо внесення змін до облікових даних податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Тігма Продукт» за лютий-квітень 2014р., визнання протиправними дій щодо встановлення в акті перевірки №308/2201/38953596 від 17.07.2014 року фактів нікчемності правочинів за наслідками господарської діяльності із платниками податків за період лютий-квітень 2014 р., зобов'язання відновити в електронних базах АІС «Податковий блок» та АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України» суми податкового кредиту за лютий-квітень 2014р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо встановлення в акті перевірки від 17.07.2014 року №308/2201/38953596 фактів нікчемності правочинів за наслідками господарської діяльності із платниками податків за період лютий-березень 2014 року. Зобов'язано податковий орган відновити в електронних базах АІС «Податковий блок» та АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України» суми податкового кредиту задекларованого товариством з обмеженою відповідальністю «Тігма продукт» за рахунок податкових накладних, виписаних контрагентом-постачальником ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» за лютий-березень 2014 року та задекларовані суми податкового зобов'язання в частині податкового кредиту, сформованого за рахунок податкових накладних, виписаних ТзОВ «Тігма продукт» підприємствам-покупцям ТзОВ «Темпо-Логістик», ТзОВ «Укрпрод-Сервіс», ТзОВ «БейсікІнгредієнтс» за лютий-березень 2014 року, коригування яких здійснено на підставі акта перевірки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Посилаючись на невідповідність висновків судів дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, ДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги з урахуванням такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Тігма продукт» за наслідками якої складено акт №308/2201/38953596 від 17.07.2014 року, в якому зроблено висновок про нікчемність правочинів за наслідками господарської діяльності ТОВ «Тігма продукт» з ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» (як з постачальниками) та з ТОВ «Темпо-Логістик», ТОВ «Укрпрод-Сервіс», ТОВ «БейсікІнградієнтс» (як покупцями) за період 01.02.2014 р. по 30.04.2014 р. На підставі акту перевірки, без прийняття податкових повідомлень-рішень, відповідачем здійснено коригування в електронних базах АІС «Податковий блок» та АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України» суми податкового кредиту задекларованого позивачем за рахунок податкових накладних, виписаних контрагентом-постачальником ТзОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» за лютий-березень 2014 р. та задекларовані суми податкового зобов'язання в частині податкового кредиту, сформованого за рахунок податкових накладних, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Тігма Продукт» підприємствам-покупцям ТзОВ «Темпо-Логістик», ТзОВ «Укрпрод-Сервіс», ТзОВ «БейсікІнгредієнтс» за лютий-березень 2014 р., коригування яких здійснено на підставі акта перевірки №308/2201/38953596 від 17.07.2014 р.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій податкового органу щодо зазначення висновків про нікчемність укладених договорів, та відповідно їх нереальність, суди виходили з того, що головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не актами перевірки та окрім того, нормативно-правовими актами України не надано право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і здійснювати коригування в базі даних податкової звітності. Також суди дослідили фінансово-господарські взаємовідносини позивача з його контрагентами, та прийшли до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі реально виконаних угод.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що в цій частині позовних вимог суди попередніх інстанції правильно встановили всі обставини по справі, і прийшли до юридично вірного висновку про відсутність підстав та повноважень для визнання нікчемними правочини, укладені позивачем з зазначеними контрагентами, реальність виконання яких підтверджується наявними первинними документами, але прийшли до неправильних висновків про наявність підстав для задоволення позову враховуючи наступне.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом перевірка проводилась відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до якої право на її здійснення настає, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

За результатами перевірки складається акт, якщо під час перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства. (п.п. 86.1 ст. 86).

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 984 встановлено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань визначено статтею 54 Податкового кодексу, та відповідно до п.п. 54.3.2 встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що відповідно до приписів статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин. В свою чергу, дії по складанню акта, висновки, викладені в акті податкового органу, складеного за результатом перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті або довідці доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Натомість висновки, викладені в акті, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, дії по складанню акту, та висновки акту перевірки (звірки) не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо протиправності дій податкового органу щодо складання акту та викладення будь-яких висновків в ньому.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій податкового органу щодо встановлення фактів нікчемності правочинів, укладених позивачем з його контрагентами за лютий-березень 2014 р., та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

У той же час слід повністю погодитися з правильністю висновків судів першої апеляційної інстанції щодо правової оцінки дій податкового органу відносно відображення результатів проведеної перевірки в інформаційній базі «Податковий блок» та АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України».

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Аналіз наведених норм права свідчить, що за результатами перевірки податковий орган може визначати суму грошового зобов'язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. З таких підстав, внесення коригування самостійно податковим органом в податкову звітність платника податку не передбачено діючим законодавством, а тому такі дії відповідача правомірно розцінено як протиправні.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

З метою удосконалення процесу адміністрування податків було створено інформаційну систему «Податковий блок», що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит.

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, а саме: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

Тобто, податковий орган не має права щодо коригування податкової звітності за наслідками проведення документальної перевірки, а її результати не підлягають відображенню в інформаційних базах податкового органу.

Автоматизована система «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» повинна відображати фактично задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, а її коригування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту. Органи ДФС України використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

Враховуючи приписи частини 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, дії відповідача щодо коригування податкових зобов'язань без дотримання приписів законів України є протиправними.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання протиправним дій щодо безпідставного коригування показників податкової звітності позивача та зобов'язання відповідача виключити з інформаційної бази «Система автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» інформацію викладену в акті перевірки №308/2201/38953596 від 17.07.2014 р.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р. скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо встановлення в акті перевірки від 17.07.2014 року №308/2201/38953596 фактів нікчемності правочинів за наслідками господарської діяльності із платниками податків за період лютий-березень 2014 року та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог.

В іншій частині відмовити в задоволені касаційної скарги, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.П.Юрченко
Г.К.Голубєва
М.В.Сірош