Справа № 748/251/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 748/251/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кухта В.О. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А
17 березня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі в м. Чернігів про визнання дій відповідача протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -
Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року у позові відмовлено повністю.
Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 23.01.2014 року перебуває на обліку в УПФУ Чернігівського району та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до аб.3 підп.1 п.2 р. XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В період з 19.04.1994 року по 30.11.2005 року працювала на посаді рентгенолаборанта в військовій частині НОМЕР_1 /а.с.13-16/.
З наданої архівної довідки Галузевого державного архіву Міноборони України /а.с.9/, вбачається, що військова частина НОМЕР_1 з 02.12.1996 року була перейменована у військову частину НОМЕР_2 , та 28 грудня 2007 року в/ч НОМЕР_2 розформована. Згідно ліквідаційного акту в/ч НОМЕР_2 протоколи атестаційних комісій за період з січня 1998 року по грудень 2007 року не велись в зв`язку з відсутністю атестаційних комісій в частині, до 1998 року на зберігання до архіву не надходили та місцезнаходження їх невідоме. Накази командира з адміністративно-господарської діяльності з жовтня 1987 року по грудень 2002 року знищені в частині, з січня 2003 року по грудень 2007 передані у в/ч НОМЕР_3 . Документи в/ч НОМЕР_3 з 1976 року на зберігання до архіву не надходили.
Згідно довідки з в/ч НОМЕР_2 від 30.11.2005 року за № 182 /а.с.5/, позивач працювала на посаді рентгенолаборанта рентгенівського кабінету з 19.04.1994 року по 30.11.2005 року в зазначеній військовій частині, була зайнята повний робочий день на рентгенфлюрографічних апаратах, що дає право на отримання пенсії на льотних умовах по списку № 1 розділу XIX. Охорона здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 року за № 36. За період роботи ОСОБА_1 у відпустці по вагітності і пологам, а також по догляду за дитиною до 3-х років не була. З листа військового-медичного департаменту від 29.10.2014 року за № 249/11/453 /а.с.8/, вбачається, що в/ч НОМЕР_2 відносилась до лікарняних закладів і мала статус військового лазарету.
Листом від 14.11.2014 року за № 60/04Ш-2 /а.с.11/, позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ), у зв`язку з тим, що вона не надала документів про проведенням на підприємстві атестації її робочого місця у період з 19.04.1994 по 30.11.2005 рік.
Позивач, вважаючи свої права порушеними, подала позов до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно із пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та постанові 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).
З огляду на наведене висновок суду першої інстанції, про те, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача, яка включена до списку № 1, до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону.
Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.