Справа № 201/2089/15-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/2089/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та поновлення виплат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії за вислугу років та поновити виплату пенсії з грудня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22 квітня 2014 року він був звільнений в запас з органів МВС України у Дніпропетровській області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по вислузі років. З травня 2014 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак в грудні 2014 року виплата пенсії позивачу була припинена. Листом від 29 грудня 2014 року управлінням позивача було повідомлено про припинення виплати пенсії на підставі ст. 5 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ГУ МВС України в Дніпропетровській області заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення відповідача про припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років є законним та обґрунтованим.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 22 квітня 2014 року № 92 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановлениям на військовий облік) за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, з 22 квітня 2014 року.

На момент звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 набув право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ, в редакції, чинній на момент звільнення останнього.

В травні 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачеві призначена пенсія за вислугу років, як підполковнику міліції.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2014 року, який набрав чинності 07 липня 2014 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді визнання винуватості від 29 квітня 2014 року, у вигляді п'яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки, з позбавленням спеціального звання - "підполковник міліції".

Наказом МВС України від 09 лютого 2015 року № 209 о/с ОСОБА_1 позбавлено спеціального звання "підполковник міліції".

Листом від 08 липня 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було повідомлено про припинення йому з 01 липня 2014 року виплати пенсії з посиланням на ст. 5 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст. 5-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, поновленим у військовому (спеціальному) званні, крім осіб, звільнених зі служби у зв'язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, пенсії призначаються на умовах і за нормами, встановленими цим Законом, якщо вони на день позбавлення військового (спеціального) звання мали право на пенсію за вислугу років або по інвалідності.

Статтею 5 вказаного Законупередбачено випадки призначення пенсій особам, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ на підставах, установлений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема ч. 2 ст. 5 зазначеного Законувстановлено, що на підставах, установлених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначаються також пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв'язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, та членам їх сімей.

З аналізу зазначених норм вбачається, що особи, що позбавлені військових або спеціальних звань, мають право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а отже втрачають право на пенсійне забезпечення, встановлене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та набувають право на пенсію за спеціальним законом тільки у разі поновленні у військовому (спеціальному) званні.

Таким чином, згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", позивач не має права на отримання пенсії відповідно до цього Закону.

Враховуючи викладене, рішення відповідача щодо припинення з 01 липня 2014 року виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно із ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є правомірним, оскільки позивач втратив таке право згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і це не позбавляє позивача права на пенсійне забезпечення на підставі інших законів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При таких обставинах суд вважає, що факти викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та поновлення виплат - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя С.О. Демидова