Справа № 522/12503/14а(2а/522/823/14)
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/800/2456/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І.

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцькї Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ "Берег-Транссервіс" до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада, про зобов”язання утриматися від вчинення певних дій та про визнання документу нечинним в частині заявлених вимог про вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради третя особа: Одеська міська рада, про зобов”язання утриматися від вчинення певних дій та про визнання документу нечинним в частині заявлених вимог про вчинення певних дій.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року позов задоволено: визнано незаконним акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30 травня 2014 року, яким було визначено розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ „Берег-Транссервіс" та використання без правовстановлюючих документів у розмірі 464 028,13 грн.; визнано незаконним рішення Виконкому Одеської міської ради № 109 від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" в частини, яка стосується затвердження акту комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30 травня 2014 року, яким було визначено розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ "Берег-Транссервіс" та використання без правовстановлюючих документів у розмірі 464 028,13 грн.; зобов'язано Виконком Одеської міської Ради внести зміни до рішення Виконкому Одеської міської ради № 109 від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок", а саме виключити з додатка 1 п.19, виключити з додатка 2 п.17.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Виконкому Одеської міської ради № 109 від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" в частини, яка стосується ТОВ "Берег-Транссервіс"; зобов'язано Виконком Одеської міської Ради внести зміни до рішення Виконкому Одеської міської ради № 109 від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок", а саме виключити з додатка 1 п.19, виключити з додатка 2 п.17. В решті позову – відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Виконавчий комітет Одеської міської ради із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

12.02.2007 року КП „ОМБТІ та РОН" було проведено державну реєстрацію права власності ТОВ „Берег-Транссервіс" на вказане нерухоме майно.

Згідно п. 32 рішення Одеської міської ради № 1531-VI від 22.11.2011 року „Про внесення змін до рішень Одеської міської ради у частині фіксованих відсотків при визначені орендної плати" було внесено зміни до пункту 5 рішення Одеської міської ради від 14.04.2010 року № 5828-V „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ „Берег-Транссервіс" в оренду земельної ділянки площею 0,7564 га, за адресою: м. Одеса, вул. Пересипська 7-а, для експлуатації складських будівель", а саме замість „8 відсотків" читати „5 відсотків".

6.11.2012 року між Одеською міською радою, що діє від імені та в інтересах Територіальної громади міста Одеси та ТОВ „Берег-Транссервіс" було укладено договір оренди землі, зареєстрований в реєстрі за № 2965, відповідно до якого позивачу було передано в оренду земельну ділянку площею 7564 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пересипська 7-а, 1, на якій розташовані нежитлові будівлі, що належать ТОВ „Берег-Транссервіс" на підставі договору купівлі-продажу нерухомого військового майна, посвідченого 12.12.2006 року Договір укладено на 25 років для експлуатації складських будівель. Орендна плата становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «Берег-Трассервіс» в оренду земельної ділянки затверджено ще 22.11.2011 року згідно п. 32 рішення Одеської міської ради №1531-VІ, а договір оренди між ТОВ «Берег-Трассервіс» та Одеською міською радою було зареєстровано лише 22.05.2013 року, то відповідач вважає, що весь цей час позивач використовував зазначену земельну ділянку без правовстановлюючих документів, чим територіальній громаді нанесено збитки у вигляді неодержаного доходу.

30.05.2014 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було складено акт, яким було визначено розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ „Берег-Транссервіс" та використання без правовстановлюючих документів у розмірі 464 028,13 грн.

Рішенням Виконкому Одеської міської ради №109 від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" було затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.05.2014 року.

Позивач, не погоджуючись з актом комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.05.2014 року, яким було визначено розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу та рішенням виконкому Одеської міської ради від 12.06.2014 року „Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" звернувся до суду з зазначеним позовом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не обґрунтував наявності передбачених законом підстав для відшкодування збитків, а тому рішення виконавчого комітету від 12.06.2014 року № 109 в частині, що оскаржується, підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання незаконним оскаржуваного акта комісії задоволенню не підлягають, оскільки акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, а є носієм доказової інформації, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Вони можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Крім того, колегія суддів зазначає, що предметом спору у зазначеній справі є питання щодо правомірності дій відповідача, як суб’єкта владних повноважень, при складанні акту комісії визначення збитків та винесенні рішення щодо затвердження вказаного акта.

Натомість, питання щодо наявності підстав для стягнення збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю „Берег-Транссервіс" не може бути предметом розгляду а адміністративному суді, його належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

Отже, у справі, яка розглядається, судам необхідно було надати оцінку питанню, чи діяв відповідач під час винесення оскарженого рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 статті 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до підпункту 1 пункту “а” ч. 1 ст. 33 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, такі власні (самоврядні) повноваження: визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 “Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам” передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню, зокрема, підлягають: збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Аналіз положень зазначених нормативних актів свідчить, що виконавчий комітет, вважаючи, що товариством завдано збитків у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження прийняти рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків.

Отже, у даному випадку, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження відповідача у даному випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення виконкому. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Стосовно питання щодо наявності підстав для відшкодування збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю „Берег-Транссервіс", то його належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків. Саме під час розгляду такої справи відповідно до приписів статей 22, 1166 Цивільного кодексу України з’ясовується наявність усіх елементів правопорушення, що дає підстави для стягнення збитків: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв’язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що є підставою для ухвалення нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Одеської міської ради - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ТОВ "Берег-Транссервіс" до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада, про зобов”язання утриматися від вчинення певних дій та про визнання документу нечинним в частині заявлених вимог про вчинення певних дій – залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому 237 – 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: