Справа № 804/5562/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 804/5562/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: не зявився,

відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року

у справі № 804/5562/14

за позовом приватного підприємства «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс»

до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року приватне підприємство «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкової вимоги форми «Ю» від 03 березня 2014 року № 60-25, якою визначено податковий борг в розмірі 1404425,48 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі акту перевірки від 27 грудня 2013 року № 718/04-16-22-01-31184098 Верхньодніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2014 року на загальну суму 1432469 грн., а саме: № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1307218,00 грн.; № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 124741,00 грн.; № НОМЕР_3, яким накладено адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн., які отримані позивачем поштовим звязком 20 лютого 2014 року та оскаржені в судовому порядку 28 лютого 2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 804/3196/14 за позовом приватного підприємства «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-сервіс» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2014 року № 000172201, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесла оскаржувану податкову вимогу від 03 березня 2014 року № 60-25 на суму 1404425,48 грн., яка складається із узгоджених грошових зобовязань з податку на прибуток підприємств в розмірі 1403915,48 грн., в тому числі 1045774,00 грн. за основним платежем, 261444,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та пенею в розмірі 96697,48 грн.; адміністративних штрафів та санкцій в розмірі 510,00 грн.

В податковій вимозі зазначено, що починаючи з 03 березня 2014 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України, також органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу.

Судом першої інстанції встановлено, що в інтегрованій картці платника податку на прибуток підприємств, яка ведеться на виконання «Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року № 765, податковим органом 02 березня 2014 року здійснювались записи щодо нарахування відповідно до податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2014 року № НОМЕР_1 суми основного зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 1307218,00 грн., із розбивкою платежів двома рівними частками: основний платіж 1045774,00 грн. (два записи по 522887,00 грн.), та суми штрафу (фінансових) санкцій (штрафів) по вказаному податку в розмірі 261444,00 грн. (два записи по 522887,00 грн.).

Отже, оскаржувану податкову вимогу винесено саме у звязку із проведенням 02 березня 2014 року записів в інтегрованій картці платника на підставі податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити у суді податкове повідомлення-рішення у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є неузгодженими саме з 03 березня 2014 року.

Поряд з цим, згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законом строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, у звязку із неузгодженістю податкових зобовязань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 20 січня 2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_3 та безпідставністю нарахування пені на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, у податкового органу не було підстав виносити податкову вимогу від 03 березня 2014 року № 60-25.

Посилання Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на те, що податкову вимогу від 03 березня 2014 року № 60-25 зупинено/анульовано є безпідставними, Податковий кодекс України не містить умов або порядку зупинення/анулювання податкової вимоги.

Статтею 60 Податкового кодексу України визначені умови відкликання податкової вимоги. Так, податкова вимога вважається відкликаною, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобовязання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобовязання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобовязання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, в підпункті 60.1.1 пункту 60.1 та пункті 60.2 статті 60 Податкового кодексу України йдеться про погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1 статті 14), платником або контролюючим органом, зокрема, при надходженні кошів від платника або при зарахуванні переплати чи направленні отриманих платежів на погашення наявного податкового боргу, проте, в цих нормах права не йдеться про скасування/анулювання податкового боргу.

Крім того, відкликання податкової вимоги здійснюється на майбутнє та повязується з наявністю відповідного документу, що підтверджує погашення податкового боргу. Отже, відсутні підстави вважати спірну податкову вимогу відкликаною.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог приватного підприємства «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим