Справа № 814/614/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2015 р. м. Київ К/800/3720/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Територіального управління Держгірпромнагляду у Миколаївський області до Комунального підприємства «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, що переглядається за касаційною скаргою Комунального підприємства «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Територіальне управління Держгірпромнагляду у Миколаївський області (далі - Управління) звернулося до суду з позовом до КП «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» (далі - Підприємство) про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації ліфтів.

Зазначали, що Підприємство, на балансі якого знаходяться житлові будинки, не має дозволів на експлуатацію ліфтів, які є механізмами підвищеної небезпеки.

Посилаючись на те, що таке порушення може становити загрозу для життя та здоров'я людей, просили застосувати до Підприємства заходи реагування у сфері державного нагляду шляхом повної заборони експлуатації ліфтів, які знаходяться на балансі Підприємства.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що за результатами проведеної Управлінням перевірки Підприємства складено акт від 20 лютого 2014 року, у якому зафіксовано, що останнє не отримало дозволи на експлуатацію ліфтів в житлових будинках, які знаходяться на його балансі.

Також встановлено, що 1 січня 2013 року Підприємством укладено договір на технічне обслуговування ліфтів з КП «Миколаївліфт», за умовами якого останнє здійснює періодичний огляд та усунення несправностей у ліфтах, забезпечує їх безпечну експлуатацію, тощо.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстава для зупинення експлуатації ліфтів, зазначена у позові, не відповідає виключному переліку підстав зупинення господарської діяльності, визначених Законом України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Скасувавши це рішення та задовольнивши позов, апеляційний суд виходив з того, що відсутність дозволу на експлуатацію ліфтів безумовно тягне заборону їх використання.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з таким висновком апеляційного суду не погоджується.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 877-V вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюються виключно законами.

Частиною п'ятою цієї статті (в редакції, чинній на момент звернення до суду з цим позовом) передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Управління обґрунтовує свій позов посиланням на такі нормативно-правові акти: Закон України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-ХІІ); Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11 серпня 2011 року № 826 (далі - Положення № 826); Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107 (далі - Порядок № 1107), Правила будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 1 вересня 2008 року № 190 (далі - Правла № 190).

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 2694-ХІІ роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання.

Законом України від 9 квітня 2014 року № 1193-VII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року, до цієї статті внесено зміни, якими передбачено, що одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Колегія суддів звертає увагу, що ліфти, про заборону експлуатації яких йдеться, встановлені у 1970-1990-х роках, прийняті в експлуатацію та увесь час потому перебували у використанні.

Відомостей про їх технічні несправності Управління не надало. Крім того, не стверджує позивач про здійснення власної перевірки технічного стану відповідних механізмів.

Таким чином, цей позов ґрунтується виключно на формальному посиланні на відсутність у відповідача відповідних дозволів.

Надаючи юридичної кваліфікації цій обставині, колегія суддів виходить з такого.

Пунктом 19 додатку № 3 до Порядку № 1107 вантажопідіймальні крани і машини, ліфти, ескалатори, траволатори, канатні дороги, підйомники, зокрема будівельні, та фунікулери віднесені до переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 2.26 Положення № 826 право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Колегія суддів зазначає, що наведена норма надає право органам Держгірпромнагляду України забороняти виконання робіт, виробництва, але не зобов'язує суд в будь-якому разі зупинити експлуатацію механізмів підвищеної небезпеки.

Тому, вирішуючи цей спір, необхідно керуватися принципами розсудливості та пропорційності (зокрема дотримуватися необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Відповідно до підпункту 9.7.15 Правил № 190 робота ліфта не дозволяється, якщо: відсутній паспорт чи відомості про реєстрацію; не проведено технічний огляд або експертне обстеження ліфта; закінчився зазначений у паспорті термін роботи ліфта; не призначено наказом працівників, відповідальних за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів, за організацію експлуатації та за справний стан ліфтів; відсутній атестований обслуговуючий персонал (електромеханіки, ліфтери); не виконані приписи посадових осіб спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці; знос канатів перевищує встановлені норми; є тріщини, деформації в металоконструкціях ліфта; несправні прилади і пристрої безпеки, а також мають місце інші несправності, які впливають на безпечну експлуатацію ліфта.

Системний аналіз викладених норм законодавства та матеріалів справи дає підстави зробити висновок про необґрунтованість цього позову, оскільки: ліфти введені в експлуатацію до передачі будинків на баланс Підприємства, знаходяться в використанні протягом тривалого часу, а відомостей про їх незадовільний технічний стан немає; обслуговування ліфтів здійснюється на постійній основі на підставі договору з профільною організацією, яка має відповідні дозвільні документи; Управлінням заявлено цей позов без попередньої пропозиції Підприємству усунути виявлені порушення шляхом отримання необхідних дозволів; ліфти знаходяться у житлових будинках, тому зупинення їх експлуатації створить суттєві незручності для людей похилого віку, інвалідів та інших соціальних груп, для яких можливість використання ліфтів є життєво важливою.

За таких обставин, звернення до суду з цим позовом вбачається передчасним, а остаточний висновок суду першої інстанції про відмову в його задоволенні є правильним.

Відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року залишити в силі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» () судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 51 (п'ятдесят одна) гривня 16 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов