Справа № 803/1983/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 876/14114/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курилця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013р. у справі за позовом Приватного підприємства «Агенство нерухомості «Добробут» до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

24.09.2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 березня 2013 року №1271209 та зобов'язати зареєструвати ПП «Агенство нерухомості «Добробут» власником незавершеного будівництва нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (ступінь будівельної готовності -22%).

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказані висновки в оскаржуваному рішенні отримані без об'єктивного встановлення усіх обставин справи, зокрема, відсутні посилання на конкретний пункт та частину статті 24 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі яких було відмовлено у реєстрації права власності, а також при розгляді відповідачем поданих до заяви про держану реєстрацію прав документів не було надано належної оцінки таким документам, як: договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 грудня 2010 року №15/12, акт прийому-передачі від 15 грудня 2010 року та рішення Господарського суду Волинської області від 10 січня 2011 року по справі №08/7-93.

Крім того, чинне законодавство України передбачає можливість здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти незавершеного будівництва та встановлює, що об'єкт незавершеного будівництва може виступати об'єктом цивільних прав та має відповідну оборотоздатність (можливість бути відчуженим).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2013р. позов задоволено. Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 березня 2013 року №1271209. Зобов'язати Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Агенство нерухомості «Добробут» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з підстав неправильного застосування норми матеріального права та порушення норм процесуального права відповідач, подав апеляційну скаргу.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що порядок проведення державної реєстрації (реєстраційного процесу) встановлює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема ст.15 та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Під час перевірки реєстратором було виявлено, не зважаючи на рішення господарського суду Волинської області по справі №08/7-93 від 10.01.2011 року, яким даний договір було визнано дійсним, що в ньому існує ряд суперечностей, технічних казусів, та неоднозначного трактування предмету договору, а саме: контрагенти самостійно на свій розсуд визначили предмет договору та його площу.

Так п.1.2 Договору №15/12 купівлі-продажу нерухомого майна визначає предмет: договору як: «нежиле приміщення: ... незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м, ... розташоване за адресою АДРЕСА_1».

В п.1.3. Договору перелічено договори купівлі-продажу на підставі яких продавець ОСОБА_2 отримав у власність предмет договору, а саме: за Договором купівлі-продажу №5248 від 29.12.2005 року зареєстрованого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2; придбав у громадянки ОСОБА_4 приміщення складу площею 83,3 кв.м зареєстрованого у ВОБТІ і в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №13397556 (Витяг про реєстрацію права власності №9802491 від 09.02.2006 року); за договором купівлі-продажу №593 від 25.04.2006 року зареєстрованого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_2 придбав у відділу обліку майна міської комунальної власності Луцької міської ради в особі завідуючого Костенюка А.А. нежитлове приміщення загальною площею 28,5кв.м зареєстрованого у ВОБТІ і в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №14510602 (Витяг про реєстрацію права власності №10774154 від 29.05.2006 року).

Заявник не надав реєстратору технічної документації на «нежиле приміщення: ... незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м...».

Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким задоволити апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2010 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Продавець) та ПП «Агенство нерухомості «Добробут» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №15/12, на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (ступінь будівельної готовності - 22%).

Відповідно до п.1.3 даного Договору купівлі-продажу нежиле приміщення, яке відчужується, належить Продавцю, на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за №593 та зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 26 травня 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №14510602 та договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за №5248 та зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 9 лютого 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №13397556.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10 січня 2011 року по справі №08/7-93 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 грудня 2010 року №15/12 визнано дійсним. Рішення набрало законної сили 20 січня 2011 року.

ПП «Агенство нерухомості «Добробут» 14 березня 2013 року подало до Реєстраційної служби Луцького МУЮ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та документи для проведення державної реєстрації прав на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Громик Л. М. 30 березня 2013 року прийняла рішення №1271209 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, встановивши, що за відомостями з пошуку у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №14510602, який вказаний у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 15 грудня 2010 року №15/12, зареєстроване нежитлове приміщення загальною площею 28,5 кв.м. (приміщення з №2-1 по №2-3), однак в договорі купівлі-продажу вказано, що його предметом виступає незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщення з №2-1 по №2-3).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі поданих позивачем до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень документів, можливе проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за позивачем виходячи з наступного:

Згідно ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного Кодексу України (далі - Кодекс), право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Проте, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзаци другий та третій частини другої статті 331 Кодексу).

Згідно із ч.1 ст.182 Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкта в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший частини третьої статті 331 Кодексу).

Згідно із абзацом 2 ч.3 ст.331 Кодексу особі до завершення будівництва надається право укладати договори щодо об'єкта незавершеного будівництва. У разі необхідності, до завершення будівництва, особа може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об»єкта незавершеного будівництва.

Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила з майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.3 ст.331 ЦК), яке не підлягає реєстрації в державному реєстрі прав.

З врахуванням вищевикладеного, оскільки предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна №15/12 від 15.12.2010р. виступає незавершене будівництво нежитлової будівлі площею 111,8 кв.м (№№ приміщення з 2-1 по 2-3), тому колегія суддів вважає рішення Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 березня 2013 року №1271209 правомірним, прийнятим в межах компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, ч.2, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції - задоволити.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013р. по справі №803/1983/13-а та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець