Справа № 686/2256/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/2256/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

за участю представників позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому про визнання протиправними дій та скасування рішення про утримання коштів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання незаконними дії відповідача при проведенні перерахунку пенсії і заподіянні позивачу матеріальної шкоди та скасування розпорядження №860568 від 21 лютого 2013 року та 07 березня 2013 року про стягнення з позивача боргу в сумі 30567,44 грн.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представники позивача (апелянта) апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №4247 подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи на інший час у зв'язку із неможливістю прибуття вчасно представником до суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь відповідача в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_4 з 03.10.2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області та отримує пенсію за віком.

21.02.2013 року відповідачем прийнято розпорядження про утримання з позивача переплати пенсії по 20% в сумі 30567,44 грн., що утворилась за період з 01.10.2008 року по 30.09.2012 року, на тій підставі, що позивач з заявою про призначення пенсії надав відомості про те, що він не працює, тоді як був зареєстрований фізичною-особою піприємцем.

Так, згідно ч.1 ст.50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 101 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII ,,Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною першою статті 103 Закону № 1788-XII встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі Порядок).

Згідно п. 3 Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, однак не застосував положення вимог ст.ст. 99,100 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 5 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Як пояснила представник позивача ОСОБА_2 під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в відкритому судовому засіданні, про отримання пенсії в меншому розмірі ніж вона була призначена, ОСОБА_4 дізнався в березні 2013 року і звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Хмельницькому з усною заявою про надання йому інформації щодо зміни її розміру, проте як стверджує його представник належної відповіді не отримав. Слід зазначити, що дані твердження представника позивача ніякими доказами не підтверджені. І як вбачається з матеріалів справи з відповідною письмовою заявою позивач звернувся до відповідача тільки в грудні 2013 року.

Також, як підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача, відповідь на заяву ОСОБА_4 отримав від УПФ України в м. Хмельницькому 04 грудня 2013 року (лист №118255/09), тоді як позов подано до суду тільки 03 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 99 КАС України.

Виходячи з встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, не вирішивши попередньо питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених відповідно ст.ст.155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, залишивши адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому про визнання протиправними дій та скасування рішення про утримання коштів, - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 березня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.