Справа № 638/4184/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р.Справа № 638/4184/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015р. по справі № 638/4184/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради , Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат , Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Харківського обласного відділення виконавчої дирекції

про визнання протиправними бездіяльності, перерахунок та виплату недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Харківського обласного відділення виконавчої дирекції про визнання протиправними бездіяльності, перерахунок та виплату недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .

Визнано протиправними бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної ради у м. Харкові, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної ради у м. Харкові провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьох років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, починаючи з 09.07.2007 р. по 01.06.2009 р. з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми , який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, ст. 99, ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 22 жовтня 2008 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статей 13,15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте відповідач протягом 2006-2008 років сплачував зазначену допомогу в іншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути. У процесі розгляду справи уточнила позовні вимоги та просила стягнути спірну допомогу з серпня 2006 року по березень 2009 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2009 року позов задоволено частково: зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної у місті Харкові ради призначити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з жовтня по грудень 2007 року (включно) у розмірі, встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. У решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2014 року касаційну скаргу позивача задоволено частково : постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2009 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 209 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В процесі нового розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати протиправними бездіяльність відповідача, зобов'язати відповідача 1- Управління праці і соціального захисту населення Дзержинської районної в м. Харкові ради, провести перерахунок та виплатити недоплачену суму допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 09.07.07 по 01.06.09 роки.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на відносини щодо виплати допомоги застрахованій особі поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон № 2240-III, дії відповідача є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судовим розглядом, позивачка є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, проживає разом із нею, доглядає за нею та утримає її.

До народження дитини працювала в ТОВ фірмі "Промінвест Харків", що підтверджується довідкою від 07.11.08 № 07/11.

Відповідно до наказу ТОВ фірми "Промінвест Харків" від 23.07.2006 р. №11/1-ОК "Про надання відпустки по догляду за дитиною та виплату грошової допомоги" позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до 3-х років з 23 липня 2006 р.

Відповідно до рішення Управління праці і соціального захисту населення Дзержинської районної в м. Харкові ради від 09 березня 2007 р позивачу була надана допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнювала:

- у 2006 р. різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, згідно із Законом № 3235-ІV від 20.12.2005 р.;

- у липні 2007 -2009 р.р. різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень, що значно відрізняється від розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Зокрема, змінами до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога по догляду за дитиною відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі -Порядок) був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" на виконання статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що , оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон № 2240-III, відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми , який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції в зазначеній частині ухвалена у відповідності до вимог норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Між тим, щодо строку звернення до адміністративного суду з позовом колегія суддів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 22.10.2008 року, із вимогами щодо захисту його порушених прав, з урахуванням уточнення (а.с. - 204-214), що мали місце з 09.07.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення до суду позивача) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, річний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів прийшла до висновку, що права позивача підлягають захисту з 22.10.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги належить залишити без розгляду з 09.07.2007 по 21.10.2007 відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Харківського обласного відділення виконавчої дирекції про визнання протиправними бездіяльності, перерахунок та виплату недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в частині позовних вимог за період з 9 липня 2007 року по 21 жовтня 2007 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2015р. по справі № 638/4184/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.03.2015 р.