Справа № 826/5174/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/59171/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Бутенка В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку попереднього розгляду касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський автобусний парк» до Київської обласної державної адміністрації, Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, треті особи: Приватне підприємство «К-А-Н», Приватне підприємство «АТН» (далі - ПП «АТН»), Мале приватне підприємство «Діліжанс» (далі - МПП «Діліжанс») про визнання протиправним та скасування рішення,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Приватного підприємства «К-А-Н» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Білоцерківський автобусний парк» (далі - ПАТ «Білоцерківський автобусний парк») пред'явило у суді позов, в якому, просило визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування (далі - Конкурсний комітет) від 18 жовтня 2013 року, оформлене протоколом № 16, яким Приватне підприємство «К-А-Н» (далі - ПП «К-А-Н») оголошено переможцем конкурсу на автобусному маршруті загального користування «Біла Церква - Київ АС «Київ» (рейси: 6610/6611, 6612/6613, 6614/6615, 6616/6617, 6618/6619, 6620/6621, 6622/6623, 6624/6625, 6626/6627, 6628/6629, 6630/6631, 6632/6633, 6634/6635, 6636/6637, 6638/6639, 6640/6641, 6642/6643, 6644/6645, 6646/6647, 6648/6649, 6670/6671, 6672/6673, 6674/6675, 6676/6677, 6678/6679, 6680/6681, 6682/6683, 6684/6685, 6686/6687, 6688/6689, 6690/6691, 6692/6693, 6694/6695, 6696/6697, 6698/6699, 6700/6701, 6702/6703, 6704/6705, 6706/6708, 6709/6710) (надалі - Конкурс «Біла Церква - Київ АС «Київ»), а також зобов'язати Конкурсний комітет визначити переможців конкурсу на право перевезення пасажирів по зазначених об'єктах конкурсу на підставі бальної системи оцінки пропозицій, котра була чинною на день проведення конкурсу, яким є 18 жовтня 2013 року, та документів, поданих перевізниками - претендентами до 18 жовтня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

В обґрунтування касаційної скарги ПП «К-А-Н» посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до частин перших статей 43, 44, частини дванадцятої статті 43 Закону України від 5 квітня 2001 року № 1544-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1544-ІІІ) визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

На реалізацію цих положень Закону № 1544-ІІІ, Кабінет Міністрів України прийняв 3 грудня 2008 року постанову № 1081, якою затвердив Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок проведення конкурсу).

Під час розгляду справи судами встановлено, що 13 вересня 2013 року в газеті "Час Київщини" №36 (78) опубліковано оголошення про проведення 18 жовтня 2013 року конкурсу з перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування.

Про свій намір взяти участь у конкурсі заявив, серед інших, позивач, подавши відповідну заяву та пакет документів організатору конкурсу - Київській обласній державній адміністрації (далі - Київська ОДА).

Рішенням Конкурсного комітету, яке оформлено протоколом № 16 від 18 жовтня 2013 року, переможцем конкурсу по маршрутах «Біла Церква - Київ АС «Київ» визнано ПП «К-А-Н», позивач же посів друге місце. Результати конкурсу визначалися за бальною системою оцінки пропозицій та є такими: ПП «К-А-Н» - 31,0 бал; ПАТ «БАП» - 29,0 балів; ПП «АТН» - 22,12 балів; МПП «Діліжанс» - 19,83 балів.

На підставі цього рішення, відповідно до розпорядження від 25 листопада 2013 року № 453, Київська обласна державна адміністрація, як організатор конкурсу, уклала 10 грудня 2013 року з ПП «К-А-Н» договір №10.2013-72 про організацію перевезень пасажирів на міжміському автобусному маршруті загального користування «Біла Церква - Київ АС «Київ».

Відповідно до пункту 42 Порядку у разі участі в конкурсі двох або більше перевізників-претендентів конкурсний комітет визначає кращого з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів відповідно до цього Порядку та Закону України "Про автомобільний транспорт". Сумарна кількість балів, одержаних кожним перевізником-претендентом згідно з додатком 4, є підставою для визначення переможця конкурсу.

Статтею 46 Закону № 1544-ІІІ визначено перелік документів необхідних для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник.

Для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, та відповідні документи, зазначені в переліку (пункт 29 Порядку). До заяви автомобільного перевізника додається анкета за формою згідно з додатком 5, в якій передбачаються питання, що будуть враховані під час перевірки достовірності відомостей, що містяться у документах для участі у конкурсі, та під час підрахунків за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів (пункт 32 Порядку).

Достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу (пункт 37 Порядку).

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що оскаржене рішення Конкурсного комітету є протиправним, оскільки відповідачами всупереч наведеним нормам інформація вказана ПП «К-А-Н» у анкеті від 27 вересня 2013 року перевірена не була, що призвело до помилкового нарахування балів вказаному перевізнику та, як наслідок, помилкового визначення переможця конкурсу.

Під час розгляду справи судами встановлено, що ПП «К-А-Н» в анкеті вказав сумарну пасажиромісткість автобусів (на нижче ЄВРО-2), які є власністю, співвласністю перевізника або взяті у лізинг в кількості 380 одиниць, серед яких зазначено: Isuzu Turkuaz (2 одиниці), Toyota Salvador Ceatano (1 одиниця), Setra S209 (1 одиниця), Лаз 695Н (1 одиниця), Стрий-Авто А-07562 (1 одиниця), Mersedes-Benz 709 (1 одиниця), БАЗ А079.23 (5 одиниць), MAN 10220 Folk (1 одиниця). Вказана інформація в анкеті стала підставою для нарахування ПП «К-А-Н» 6 балів.

На думку позивача, така інформація ПП «К-А-Н» є недостовірною, що підтверджується листом Управління Укртрансінспекції у Київській області №4033/06/28-14 від 22 липня 2014 року, яке надало копії свідоцтв про реєстрацію та тимчасових реєстраційних, на підставі яких ПП «К-А-Н» видано ліцензійні картки. Оскільки докази власності, співвласності або лізингу автобусів відсутні, зазначені в анкеті ПП «К-А-Н» транспортні засоби останньому не належать.

Наявність у ПП «К-А-Н» права власності на транспортні засоби підтверджується нотаріальними договорами купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до яких вбачається придбання часток автотранспортних засобів зазначених в анкеті.

Відповідно до Порядку в анкеті зазначається саме сумарна пасажиромісткість автобусів не нижче ЄВРО-2. Водночас, суди попередніх інстанцій, правильно вказали на відсутність доказів відповідності стандартам ЄВРО-2 автобусу пасажирського, марки Setra, рік випуску якого 1987 року (реєстраційний номер АІ6009СТ), що вказаний ПП «К-А-Н» в анкеті.

Окрім цього, суди обґрунтовано не взяли до уваги Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (САР 925883) марки Стрий-Авто, модель А-07562, оскільки воно не містить даних про співвласника ПП «К-А-Н», а договір про придбання ПП «К-А-Н» цього транспортного засобу (або частки) відсутній.

Належним документом, що підтверджує правомірність включення до сумарної пасажиромісткісті автобусів (на нижче ЄВРО-2), які є власністю, співвласністю перевізника або взяті у лізинг є Свідоцтво відповідності параметрам комфортності, що видається відповідно до положень Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв"язку України № 285 від 12 квітня 2007 року (надалі - Порядок №285).

Відповідно до пунктів 6.1, п.6.2 Порядку №285 класифікація - це процедура, яка передбачає перевірку автобусів на відповідність вимогам комфортності, викладеним у цьому Порядку, видачу свідоцтв відповідності автобуса параметрам комфортності за формою, що наведена в додатку 1. Метою Класифікації є визначення класу комфортності автобуса та його сталого забезпечення протягом періоду використання автобуса для перевезень пасажирів.

З огляду на наведене, суди обґрунтовано вказали на відсутність доказів, що посвідчували б факт перевірки відповідачами наявності у ПП «К-А-Н» Свідоцтв відповідності параметрам комфортності на пасажирські автобуси, що зазначені в анкеті ПП «К-А-Н».

Пунктом 41 Порядку встановлено, що під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу конкурсного комітету, відповідно до їх компетенції надають інформацію про діяльність перевізника-претендента. Представники органів державного контролю несуть персональну відповідальність за достовірність поданої інформації відповідно до законодавства.

Судами встановлено, що згідно з Протоколом №16 членом комітету був старший державний автоінспектор відділу автомобільно-технічної інспекції Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області. Однак, будь-якої інформації від Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Київській області не надходило, а листи-запити Управління інфраструктури та туризму КОДА від 1 жовтня 2013 року та № 02-05/1713 та № 02-05/1713 не є доказом проведення всебічної перевірки відповідності інформації зазначеної в анкетах конкурсантів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що включення ПП «К-А-Н» до анкети сумарної пасажиромісткісті автобусів (на нижче ЄВРО-2), які є власністю, співвласністю перевізника або взяті у лізинг в кількості 380 одиниць є необґрунтованим.

Наступною підставою для визнання оскарженого рішення Конкурсного комітету протиправним суди зазначили те, що ПП «К-А-Н» безпідставно вказав в анкеті середньооблікову кількість працівників, які працюють на повну ставку в кількості 31 особа, у зв'язку з чим було додатково нараховано 6 балів.

За перевіркою матеріалів справи, на підтвердження факту середньооблікової кількості працівників, які працювали на повну ставку у ПП «К-А-Н» (31 особа) надано штатний розпис на 2013 рік та Податковий розрахунок суми доходу, нарахованого на користь платників податку, і суми утриманого з них податку ПП «К-А-Н» (за 1 та 2 квартал 2013 року).

Однак, як слідує із письмових пояснень представників ПП «К-А-Н» та Київської ОДА, визначення середньооблікової кількості працівників, які працювали на повну ставку у ПП «К-А-Н», лише на підставі вказаних документів є неможливим. При цьому, жодних пояснень щодо проведення перевірки достовірності відображення ПП «К-А-Н» в анкеті середньооблікової кількості працівників, які працювали на повну ставку в кількості 31 особа. відповідачами надано не було.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги методику обрахунку ПП «К-А-Н», відповідно до якої, враховувалась загальна кількість працівників із ознакою доходу 101 («Заробітна плата нарахована (виплачена)»), які відображені в Податкових розрахунках суми доходу, нарахованого на користь платників податку, і суми утриманого з них податку ПП «К-А-Н» (за 1 та 2 квартал 2013 року, та які отримали дохід в сумі більше 1 147 грн., оскільки в даному випадку не зрозуміло який саме посадовий оклад у працівника, яку кількість часу фактично було відпрацьовано таким працівником, та чи працював даний працівник на повну ставку чи за сумісництвом. Крім того, в наданих Податкових розрахунках відсутня інформація в графі 6 «Дата прийняття на роботу», що унеможливлює фактично визначити дату прийняття працівника на роботу.

Порядок визначення середньої кількості працівників підприємства визначено Інструкцією зі статистки кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату України №286 від 28 вересня 2005 року (надалі - Інструкція).

Пунктом 3.2 даної Інструкції встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору. Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з'явились або не з'явились на роботу.

Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 Інструкції, середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця. Кількість штатних працівників облікового складу за вихідний, святковий і неробочий день приймається на рівні облікової кількості працівників за попередній робочий день. У випадку двох або більше вихідних чи святкових і неробочих днів підряд кількість штатних працівників облікового складу за кожний з цих днів приймається на рівні кількості працівників облікового складу за робочий день, що їм передував.

Відповідно до підпункту 3.2.5 пункту 3.2 Інструкції № 286 передбачено, що середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком попередніх судів про необґрунтованість фіксування ПП «К-А-Н» в анкеті середньооблікової кількості працівників, які працюють на повну ставку у ПП «К-А-Н» в кількості 31 особа.

Враховуючи те, що подання ПП «К-А-Н» недостовірних даних призвело до нарахування йому конкурсним комітетом зайвих балів, що в свою чергу вплинуло на результати конкурсу при визначенні його переможця, суди дійшли правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольнили їх.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу ПП «К-А-Н» слід відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, оскільки вони прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з їх оцінкою.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «К-А-Н» відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

В.І. Бутенко

Ю.Й. Рецебуринський