Справа № 2а-2895/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 136821/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за належне до видачі речове майно,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно незаконними та стягнути з відповідача суму невиплаченої грошової компенсації за не отримане речове майно, враховуючи компенсацію втрати доходів, у розмірі який вказаний в довідці-розрахунку грошової компенсації за речове майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом від 27 лютого 2010 року № 135 був звільнений з військової служби у запас та згідно наказу від 15 березня 2010 року № 52, позивача виключено із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. Враховуючи чинне законодавство, вважає неправомірною невиплату відповідачем за його зверненням грошової компенсації замість речового майна.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2010 року адміністративний позов задоволено. Стягнено з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої грошової компенсації замість речового майна в розмірі 9 020, 10 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач належав до військовослужбовців на яких поширювалася норма ч. 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в якій зазначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, витягом із наказу начальника генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 135 від 27 лютого 2010 року підтверджується, що підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та звільнено відповідно до п. «а» ч. 7 ст. 26 (за власним бажанням) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(а.с.11). Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2010 року № 52, позивач був виключений із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення(а.с.12).

З наявною в матеріалах справи довідки № 25 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні позивача слідує, що така становить 9 020, 10 грн.(а.с.37).

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону № 1459-ІІІ дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що на момент звернення ОСОБА_1 щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.

Враховуючи вищенаведене, колегія судів вважає суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_1 підлягає до виплати грошова компенсація за речове майно, що згідно довідки-розрахунку № 25 від 26.08.2011 року про виплату грошової компенсації взамін речового майна становить 9 020, 10 грн.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постановах від 18.06.2013 року у справі № 21-191а13 та від 27.05.2014 року у справі № 21-132а14.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2010 року у справі № 2а-2895/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Б.Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін