Справа № 295/13111/14-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Болейко А.П.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2015 р. Справа № 295/13111/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Подолянчук Л.С.

за участю представників сторін

представник позивача - ОСОБА_3;

представник відповідача - Молот Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області, ОСОБА_5 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "08" жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинення дій ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, де просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області у поновленні йому виплати пенсії відповідно до положень ст.ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення КСУ від 07.10.2009 року № 25-рп/09 та бездіяльність щодо не поновлення виплати йому пенсії, зобов»язати відповідача відновити виплату пенсії з 07.10.2009 року.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.14р., позовні вимоги задоволено частково

Визнано неправомірними відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області у поновленні ОСОБА_5. виплати пенсії відповідно до положень ст.ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення КСУ від 07.10.2009 року № 25-рп/09 та бездіяльність щодо не поновлення виплати йому пенсії.

Зобов»язано управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області відновити відповідно до положень ст.ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення КСУ від 07.10.2009 року № 25-рп/09 виплату ОСОБА_5 пенсії з 18.02.2014 року.

Не погоджуючись з даною постановою, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовільнити позовні вимоги в повному обсязі; відповіач просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задовілені позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності відмови відповідача у поновленні позивачу виплати призначеної йому пенсії, який проживає за кордоном.

Згідно ст.ст.1,3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою цінністю. Утвердження і забезпечення прав та свобод людини є головним обов'язком держави.

Право на соціальний захист віднесене до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Згідно ст.ст.49,51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за 6 місяців наперед перед виїздом.

Судом встановлено, що з 1998 р. ОСОБА_5 була припинена виплата раніше призначеної пенсії за віком.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. №25-пр/2009 визнані, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону №1058, якими передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дано Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення раніше призначеної пенсії за віком.

Щодо витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом у відповідності із ст. 90 КАС України, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки в розрахунок витрат на правову допомогу адвокат ОСОБА_5. включив вивчення законодавства, виготовлення копій та надіслання позовної заяви з документами до суду, що не є правовою допомогою відповідно до норм КАС України, не зазначено обгрунтування 4,3 години часу на надання правової допомоги, як і не надано копії договору про надання правової допомоги. Та вірно відмовив в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Крім того, чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення припинення виплати раніше призначених пенсій в зв'язку з виїздом пенсіонера за кордон не передбачено, а тому відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у відновлені виплати пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від "08" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя (підпис) Є.В.Одемчук

судді: (підпис) А.Ю.Бучик

(підпис) Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено 19 березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-представник позивача ОСОБА_3 абонентна скринька АДРЕСА_1 - ,