Справа № 809/185/15
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 р. Справа № 809/185/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Житняк Л.М.

представників позивача Фреїшин Т.М., Нижник Г.А.

представника відповідача Джоголика Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича до Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.10.2014 року та № від 27.10.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Селянсько-фермерське господарство Кулеші Михайла Михайловича звернулося в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.10.2014 року та № від 27.10.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з податку на прибуток за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року та податку на додану вартість з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року відповідачем складено акт від 07.10.2014 року №548/220/22172888, згідно з яким встановлено порушення позивачем Податкового кодексу України, в результаті чого платником податку занижено податок на прибуток у відповідних звітних періодах на загальну суму 469469 грн. та занижено до сплати в бюджет податок на додану вартість в сумі 912 709 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від № від 27.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 586 836 грн. та податкове повідомлення рішення № від 28.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1081831 грн.

Підставою для прийняття даних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу про відсутність у господарства основних фондів для вирощення продукції (цукрового буряка), а також її переробки в мелясу бурякову як наслідок відсутність підстав платнику податків перебувати на спеціальному режимі оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства. Інші види діяльності повинні оподатковуватися ПДВ поза межами спеціального режиму оподаткування у загальновстановленому порядку.

На думку сторони позивача таке твердження є помилковим, оскільки господарство було і є платником фіксованого сільськогосподарського податку, платником податку на додану вартість на спеціальному режимі оподаткування, виробником власної сільськогосподарської продукції. Господарство в період, що підлягав перевірці здійснювало реалізацію меляси бурякової, яка є власного виробництва, господарством вирощена на власних та орендованих землях. Вказане підтверджується відповідними документами, які були представлені контролюючому органу, однак не взяті до уваги останнім.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів зазначених в позовній заяві. Додатково суду вказали, що підтвердженням того, що реалізована продукція є власного виробництва слугують договір оренди сільськогосподарської техніки, яким здійснювався обробіток землі, договір оренди машини, якою здійснювалося перевезення цукрового буряка на переробку. Вважають, що контролюючим органом не досліджувалися ні первинні документи, надані позивачем до перевірки ні обсяги продукції власного сільськогосподарського виробництва у відповідних роках. Просили визнати протиправними дії (бездіяльність) посадових осіб Державної податкової інспекції у Рогатинському районі при проведенні перевірки та документуванні її результатів та визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення, прийняті за результатами такої перевірки.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з мотивів викладених письмовому запереченні відповідача. Додатково пояснив, що прийняттю спірних податкових повідомлень-рішень слугували результати перевірки, за висновками якої вбачається, що Селянсько-фермерське господарство Кулеші Михайла Михайловича в період, що підлягав перевірці, реалізувало продукцію не власного виробництва, що не дає йому права перебувати на спеціальному режимі оподаткування, визначеному ст.209 Податкового кодексу України. Такий вид діяльності повинен оподатковуватися ПДВ.

З пояснень наданих позивачем контролюючому органу в ході перевірки вбачається, що меляса бурякова одержана від переробки вирощеного цукрового буряка на власних і орендованих землях. Перевезення продукції проводилося безпосередньо з цукрового заводу до СПД, яким придбано таку продукцію. Оскільки власні транспортні засоби у позивача відсутні, орендодавців техніки позивачем не вказано, то у контролюючого органу було достатньо підстав вважати, що реалізована продукція не є продукцією власного виробництва.

Вважає дії контролюючого органу правомірними, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича 29.12.1994 року зареєстроване юридичною особою, що підтверджується копією виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 09.10.2014 року (а.с.35).

Крім того, позивач перебуває на обліку в контролюючому органі з 31.12.1994 року. У період, що перевірявся суб'єкт господарювання був платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с.9-10).

У відповідності до наказу №235 від 22.09.2014 року та направлень на перевірку №№128-130 від 22.09.2014 року, Державною податковою інспекцією у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку СФГ Кулеші Михайла Михайловича з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з податку на прибуток за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року та податку на додану вартість з 01.07.2011 року по 31.07.2014 року, за результатами якої сформовано акт від 07.10.2014 року №548/220/22172888 (а.с.9-27).

За результатами висновків перевірки, контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № від 27.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 586 836 грн. та № від 28.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1081831 грн. (а.с.33-34).

Висновки відповідача за результатами проведеної перевірки мотивовано тим, що перевіркою достовірності відображених показників по поданих деклараціях з податку на додану вартість (скорочена декларація) по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства за період з 01.07.2011 року по 31.07.2014 року встановлено реалізацію позивачем сільськогосподарської продукції не власного виробництва. Таким чином, суб'єктом господарювання занижено податок на додану вартість, що оподатковується зі ставкою 20% на суму 912709 грн.

Крім того, перевіркою повноти визначення доходів, що враховуються при визначенні оподаткування за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року встановлено його заниження на суму 2382862 грн. (не включення до складу доходів отриманий від реалізації продукції дохід на вказану суму).

На думку контролюючого органу, у господарства відсутні основні фонди для вирощування, переробки, зберігання продукції, техніки, транспорту, як і відсутній трудовий ресурс.

Вирішуючи правомірність дій посадових осіб Державної податкової інспекції у Рогатинському районі при проведенні перевірки та документуванні її результатів, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються та регулюються Податковим кодексом України.

Цим Кодексом також визначено функції та правові основи діяльності органів державної податкової служби.

У відповідності до положень пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У вступній частині акту перевірки містяться посилання відповідача на пп.78.1.1 Податкового кодексу України, як підставу для проведення такої.

Так, відповідно до пункту 78.1 статті 78 Кодексу, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, зазначених у цьому пункті. Серед цих обставин є обставина - за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (п.78.1.1 ст.78 Кодексу).

З цього приводу суд зазначає, що ні в матеріалах перевірки, ні в ході судового розгляду справи контролюючим органом не зазначено та не підтверджено документально з яких саме підстав було прийнято рішення (в даному випадку наказ від 22.09.2014 року №235) про проведення такої перевірки.

Крім того, судом встановлено, що вищевказаний наказ в.о. керівника податкового органу за змістом передбачав проведення саме виїзної перевірки. Однак, з акту, сформованого за її результатами вбачається, що фактично перевірка проводилася в приміщенні Державної податкової інспекції у Рогатинському районі (а.с.9).

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України).

Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.78.5 ст.78 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що копію наказу та направлення на перевірку вручені директору Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича Вінтоняку М.І. 22.09.2014 року під розписку (а.с.9).

Судом також встановлено, що відповідачем під час проведення перевірки позивача не взяті до уваги всі надані останнім фінансово-бухгалтерські документи на підтвердження господарських операцій. Даний факт прослідковується під час аналізу акту перевірки від 07.10.2014 №548/220/22172888 та висновків відповідача за наслідками розгляду заперечення позивача на акт перевірки. Відповідачем обґрунтування щодо не включення до опису акта перевірки більшості первинних бухгалтерських документів позивача, суду не наведено.

З врахуванням того, що директором господарства Вінтоняком М.І. допущено працівників контролюючого органу до проведення перевірки, останніми здійснено таку перевірку, позовна вимога щодо визнання дії (бездіяльності) посадових осіб Державної податкової інспекції у Рогатинському районі при проведенні перевірки та документуванні її результатів, задоволенню не підлягає, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій є вичерпаними. Задоволення позову в цій частині, за таких обставин, не можу призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки після проведення перевірки права позивача порушують лише наслідки її проведення.

Аналогічна позиція міститься у судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 №К/800/32767/13, від 13.03.2014 №К/800/31609/13 та від 13.02.2014 №К/800/31023/13.

Вирішуючи правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих Державною податковою інспекцією у Рогатинському районі за результатами проведеної перевірки позивача, суд дійшов до висновку про прийняття таких без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, виходячи з наступного.

Актом перевірки, за результатами якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, визнано заниження позивачем податку на додану вартість, що оподатковується зі ставкою 20% на суму 912709 грн. Крім того, не включення до складу доходів отриманий від реалізації продукції дохід на суму2382862 грн. Також містяться посилання на відсутність у позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності, основних фондів, персоналу, складських приміщень, транспортних засобів.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Пунктом 209.15.5 статті 209.15 Кодексу визначено, що виробництво продукції на давальницьких умовах із сировини, яка вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку, - це операція з постачання сільськогосподарської сировини замовником (власником) - суб'єктом спецрежиму виробникові (переробникові) та прийняття останнім для переробки (обробки, збагачення чи використання) на готову продукцію на виробничих потужностях такого виробника (переробника) за відповідну плату без отримання права власності на таку продукцію.

Пунктом 209.1 статті 209 визначено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на вирощування цукрового буряка (пункт 209.15.7 Кодексу).

Платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків (п.301.1 ст.301 Податкового Кодексу України).

Як встановлено судом, Селянсько-фермерське господарство Кулеші Михайла Михайловича у 2010/2011 по 2012/2013 роки на 46га сіяло цукровий буряк, у 2013/2014 роках на 28га - цукровий буряк, на 18га - сою.

З 01.07.2011 року по 31.07.2014 року позивач зареєстрований як платник фіксованого сільськогосподарського податку.

У період, що підлягав перевірці, відповідно до укладених договорів між позивачем (Постачальник) та ТзОВ «Укрхімекспорт» (Одержувач), позивачем було реалізовано продукцію - меляса бурякова. Такого ж роду поставки мали місце де Одержувачем виступали СФГ «Маслія М.С.», СФГ «Відродження», ПП ОСОБА_9, ТзОВ «Кіруг». Останньому реалізовано продукцію - кукурудзу та сою.

Доставка продукції здійснювалася від переробника - одержувачу, транспортним засобом останнього.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем і вказаними суб'єктами господарювання підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових та податкових накладних, сформованих на суми вартості продукції (а.с.86-189).

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, судом встановлено наступне.

Пунктом 302.1 ст.302 Кодексу визначено, що об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Згідно відповіді Держземагенства у Рогатинському районі від 28.09.2014 року вбачається, що на СФГ Кулеші Михайла Михайловича зареєстровано державний акт ІФ-10-30-3/000018 площею 6,0га для ведення селянського фермерського господарства (а.с.202).

Станом на 01.01.2012 року та 01.01.2013 року в користуванні позивача було 46га ріллі в тому числі 6га власних та 40га орендованих; станом на 01.01.2014 року - 6га власних, що підтверджуються відповіддю Світанківської сільської ради (а.с.203).

Базою оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), проведена за станом на 1 липня 1995 року, для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) - нормативна грошова оцінка одного гектара ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, проведена за станом на 1 липня 1995 року (пункт 303.1 статті 303 Кодексу).

В Світанківській сільській раді станом на 01.01.2012 року, 01.01.2013 року, 01.01.2014 року вартість ріллі за межами населеного пункту становить 15293,27 грн., в межах населеного пункту - 50769,05 грн., що підтверджується відповіддю Держземагенства у Рогатинському районі від 29.09.2014 року (а.с.201).

Сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно (пункт 209.6 статті 209 Кодексу).

Згідно даних Управління статистики у Рогатинському районі від 24.09.2014 року посівна площа Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича протягом 2011-2013 року становила 6 га, в 2011 році одержано врожаю 3120 ц, у 2012 - 3300 ц, у 2013 році - 3055 ц. В 2014 році засіяно 3га цукрових буряків та 3га кукурудзи на зерно (а.с.204).

Однак, така довідка Управління статистики у Рогатинському районі, на переконання суду, не в повному обсязі відображає урожайність цукрового буряка позивача за 2011- 2013 роки, оскільки розрахунковою одиницею урожайності взято посівну площу позивача - 6га землі.

З довідки позивача №2 від 10.03.2015 року вбачається, що для вирощування сільськогосподарської продукції господарство обробляє 46 га землі, з них 40 га перебуває в його оренді. Урожайність цукрового буряка становить від 51 до 55 тонн з гектара, урожайність сої 3 тонни. В результаті переробки цукрових буряків отримано мелясу (вихід 5%) та цукор (вихід 13,24 %). У період з 2010/2011 по 2012/2013 роки на 46га господарство сіяло цукровий буряк, у 2013/2014 роках на 28га - цукровий буряк, на 18га - сою (а.с.205-206).

Відповідач неможливість позивача реалізації власної меляси бурякової в кількості, питома вага вартості якої становила би не менше 75 відсотків вартості всіх товарів, обґрунтовує наявністю у власності позивача землі площею 6га. При цьому, відповідач не бере до уваги факт оренди позивачем 40га землі, оскільки договір оренди не зареєстровано у встановленому порядку.

Суд вважає таке обґрунтування відповідача безпідставним, оскільки факт перебування у користуванні позивача 46га ріллі протягом 2012-2013 років підтверджується довідкою Світанківської сільської ради Рогатинського району (а.с.203), а також самим відповідачем - у акті перевірки від 07.10.2014 №548/220/22172888 (а.с.25-26).

В довідці № 4 від 10.03.2015 року позивач розрахував питому вагу частки сільськогосподарського товаровиробництва у 2011-2013 роках із зазначенням розрахункового податкового періоду для визначення такої частки (а.с.190-192).

Суд вважає, що даний розрахунок позивачем виконаний з врахуванням положення пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України.

В свою чергу розрахунковий період питомої ваги частки сільськогосподарського товаровиробництва відповідачем під час перевірки позивача взято без врахування наведеної норми Податкового кодексу та обмежено періодом за який проводилася перевірка.

Щодо твердження сторони відповідача на відсутність у позивача трудових ресурсів, а також транспортних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності, суд зазначає наступне.

Згідно довідки Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича №3 від 10.03.2015 року вбачається, що обробіток 46га землі здійснюється сільськогосподарською технікою, що орендується відповідно до договору оренди від 25.01.2010 року. Перевезення цукрового буряка на переробку здійснюється вантажною машиною, що орендується згідно договору від 17.08.2010 року (а.с.212).

У Селянсько-фермерському господарстві Кулеші Михайла Михайловича, головою якого є ОСОБА_4, допомагають здійснювати господарську діяльність члени його сім'ї (а.с.215).

Таким чином, в період, що підлягав перевірці господарська діяльність позивача відповідала критеріям встановленим п.301.1 ст.301 Податкового кодексу України, а посилання сторони відповідача на неможливість здійснення господарством операцій із контрагентами не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

В той же час, варто зазначити, що розрахунками питомої ваги частки сільськогосподарського товаровиробництва позивача у період 2011-2013 років та розрахунку питомої ваги частки у період з 01.07.2010 року по 30.06.2014 року підтверджується право позивача бути платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с.190-192).

Перевіркою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контролюючий орган дійшов висновку, що чистий дохід позивачем занижено на 469469 грн. та занижено до сплати в бюджет податок на додану вартість в сумі 912 709 грн.

Суд не погоджується із такою позицією податкового органу, оскільки як уже зазначалося вище, контролюючим органом не доведено факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення господарської діяльності відносно реалізації меляси бурякової, як продукції власного виробництва, що виключає можливість застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування грошових зобов'язань по вказаних платежах.

Таким чином є протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення за № від 27.10.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 586 836 грн. та за № від 28.10.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 1081031 грн.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходять до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рогатинському районі за № від 27.10.2014 року та № від 28.10.2014 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в користь Селянсько-фермерського господарства Кулеші Михайла Михайловича відповідно до задоволених вимог 414, 12 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 18.03.2015 року.