Справа № 806/237/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Житомир справа № 806/237/15

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лавриновича П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати рішення Відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації, викладене у висновку №321 від 17.07.2014 року, щодо відмови у погодженні технічної документації із землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою АДРЕСА_1 протиправним та зобов'язати Відділ містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації погодити технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказала, що відділ містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації, погоджуючи відведення земельної ділянки площею лише 0,0136 га, без будь-яких правових підстав відмовив у погоджені іншої частини земельної ділянки площею 0.0167 га. При цьому, вказана відмова ніяким чином не мотивована, є незаконною, а тому порушує її права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову з мотивів викладених у письмових запереченнях. Зокрема вказав, що земельна ділянка, на якій розташоване приміщення позивача, межує із земельною ділянкою, на якій розташована пам'ятка архітектури місцевого значення під обліковим № 227, про що свідчить розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18.02.2000 № 76. Дана споруда прийнята в експлуатацію після реконструкції як музей, і в свою чергу теж не сформована та не закріплена межовими знаками. Вказав, що сусідня ділянка до території, на яку претендує позивач, належить до земель історико-культурного призначення так, як на ній розташована пам'ятка культурної спадщини, а відповідно до Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі під об'єктами природного-заповідного фонду, історики-культурного та оздоровчого призначення. З наведених підстав просить відмовити в задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Овруцької міської ради 28 квітня 2014 року, позивачці ОСОБА_3, та її чоловікові ОСОБА_4, на праві спільної часткової власності належить жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0303 га., яка вже на час передачі у власність була огороджена парканом та призначена для обслуговування вказаного домоволодіння. Тобто, земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0303 га, та перебуває фактичному користуванні позивача.

Відповідною проектною організацією ПП "Андвол" за замовленням позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою, та встановлено розміри земельної ділянки - 0,0303 га. (а.с. 10-21).

Як вбачається з довідки про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-зем) відділу Держземагентства у Овруцькому районі від 04.07.2014 року №3696, вказана земельна ділянка площею 0.0303 га за цільовим призначення (код 02.01) відноситься до земель житлової та громадської забудови та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с. 27).

Межі земельної ділянки погоджені з власником земельної ділянки та суміжними землекористувачами (Овруцькою міською радою, якій належать також суміжні земельні ділянки). (а.с. 13).

В подальшому, з метою узаконення права користування вказаною земельною ділянкою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Овруцької міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, для її подальшої приватизації (а.с. 15).

Однак, відповідно до висновку Відділу містобудування, архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації від 17.07.2014 року №321 за наслідками розгляду технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відділом погоджено відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1, із земель Овруцької міської ради площею 0,0136 га, а не 0,0303 га.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III (далі - ЗК України), громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах у розмірах не більше 0,10 гектара.

Вказані вимоги позивачем були дотримані у повному обсязі при розробці землевпорядної документації.

Згідно ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як вбачається з оскаржуваного висновку від 17.07.2014 року №321, Відділ містобудування, архітектури та будівництва Овруцької райдержадміністрації, всупереч ст.186-1 ЗК України, погоджуючи відведення земельної ділянки площею лише на 0,0136 га, без будь-яких правових підстав відмовив у погоджені іншої частини земельної ділянки площею 0.0167 га.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що сусідня ділянка до території, на яку претендує позивач площею 0.0167 га, належить до земель історико-культурного призначення так, як на ній розташована пам'ятка культурної спадщини, а відповідно до Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі під об'єктами природного-заповідного фонду, історики-культурного та оздоровчого призначення.

Разом з тим, суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні посилання на зазначені обставини відсутні. Будь-які інші підстави та правові норми для відмови в наданні відповідного дозволу відповідачем не зазначено, з огляду на що судом доводи, на які посилається відповідач у свої запереченнях на позовну заяву судом до уваги не приймаються.

Крім того, як вбачається з довідки відділу Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області від 10.03.2015 року №186/15-з, за даними державної статистичної звітності (форми №6-зем), земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1, до земель історико-культурного призначення не відноситься (а.с. 63).

Таким чином, вказана відмова ніяким чином не вмотивована та порушує права позивача на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність відмови Відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації в погодженні позивачу технічної документації із землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації погодити технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою: АДРЕСА_1, то у її задоволенні слід відмовити, оскільки суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції суб'єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, в тому числі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із чинним законодавством можуть здійснюватися тільки органом виконавчої влади, зокрема Відділом містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації.

Зокрема, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя та контроль легальності.

Прийняття рішення замість суб'єкта владних повноважень є втручанням у його дискреційні повноваження.

Разом з тим, у відповідності до п. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та обрати спосіб захисту прав позивача шляхом зобов'язання Відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації розглянути технічну документацію із землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення згідно законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Відділу містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації, викладене у висновку № 321 від 17.07.2014 року, щодо відмови в погодженні технічної документації із землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Відділ містобудування архітектури та будівництва Овруцької районної державної адміністрації розглянути технічну документацію із землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,0303 га за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення згідно законодавства.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 16 березня 2015 р.