Справа № 817/1403/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2015 р. Справа № 817/1403/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2014 р. у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Приватний підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ в м. Рівне) у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 13.06. 2012 року; визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-15 від 05.05. 2014 року; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.05. 2014 року

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.10.2014 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" № від 13.06. 2012 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 10769 грн. 22 коп., з яких 8615 грн. 37 коп. за основним платежем та 2153 грн. 85 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області № Ф-15 від 05.05. 2014 року в частині сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 81106 грн. 38 коп.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.05. 2014 року в частині застосування штрафних санкції на суму 7441 грн. 98 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи за період з 01.04. 2009 р. по 31.12.2011 р.

За наслідками перевірки складений акт № 142/17-117/ від 30.05. 2011 року (а.с. 20-32).

13.06.2012 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким, із посиланням на п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123, ст. 164, п. 167.1 ст.167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 11706 грн. 71 коп., з яких 9365 грн. 37 коп. - основного платежу та 2341 грн. 34 коп. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 33).

З 10.04.2014 року по 24.04.2014 року ДПІ у м. Рівному проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, результати якої оформлено актом від 05.05.2014 року за № 51//17-16-17-01-19 (а.с. 8-18).

На підставі результатів вказаної перевірки сформована та направлена вимога вимогу № Ф-15 від 05.05. 2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 82841,38 грн.;

16.05.2014 року відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 7702,23 грн. (а.с. 19, 60).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

У перевіряємий період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_3 перебував на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, коли порядок формування витрат для визначення об'єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності врегульований Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України, витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ.

Пунктом 138.2 статті 138 розділу III Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу III Податкового кодексу України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В свою чергу, відповідно до абз.абз. 1-2 п. 44.1 ст. 44 розділу ІІ Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування даних податкового обліку платника податків.

Встановлено, що у декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік позивачем відображено доходи від здійснення господарської діяльності на рівні 895452,00 грн., витрати - на рівні 854097,00 грн.

За наслідками перевірки податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік не підтверджено витрати на суму 62435,83 грн., зокрема:

36085,83 грн. - витрати, які відповідачем не прийнято до складу валових витрат позивача за 2011 рік, як такі, що пов'язані із придбанням позивачем основних засобів (котел твердопаливний);

21350,00 грн. - розбіжність за рахунок віднесення до складу валових витрат позивача на думку відповідача не пов'язаних з отриманням доходу (будівельні матеріали);

5000,00 грн. завищення валових витрат на придбання юридичних послуг отриманих від платника єдиного податку.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 19.06. 2012 року основним видом діяльності позивача є Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 110).

Так, відповідно до наказу ФОП ОСОБА_3 № 11 від 30.09. 2011 року у зв'язку із незадовільним станом гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями, прохідної з навісом та ангару для ремонту автомобілів, що використовуються у господарській діяльності та для забезпечення нормальних умов праці працівників станції технічного обслуговування до сталої роботи в осінньо-зимовий період було проведено їх поточний ремонт (а.с. 103).

При вказаному ремонті було використано придбані будівельні матеріали та котел, що підтверджено актами списання матеріалів від 30.11. 2011 року, 30.12. 2011 року та актом про виконання ремонтних робіт від 30.12. 2011 року (а.с. 104, 105, 106).

Первинні бухгалтерські документи щодо придбання вказаних товарно-матеріальних цінностей зазначені досліджувалися податковим органом в акті перевірки та не ставляться ним під сумнів.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 статті 138 розділу III Податкового кодексу України передбачено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Пунктом г) пп. 138.8.5 п. 138.8 статті 138 розділу III Податкового кодексу України встановлено, що до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Таким чином, вказані витрати пов'язані із ремонтом основних засобів, що відповідно до вищезазначених норм Податкового кодексу України правомірно віднесено позивачем до загальновиробничих витрат, які включаються у собівартість наданих послуг та є витратами операційної діяльності.

Враховуючи наведене судпершої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про безпідставне зменшення витрат та збільшення оподаткованого доходу позивача на суму 57435,83 грн. та визнання протиправним, та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 13.06. 2012 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 10769 грн. 22 коп., з яких 8615 грн. 37 коп. за основним платежем та 2153 грн. 85 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Щодо нарахування позивачу єдиного внеску відповідно вимоги № Ф-15 від 05.05. 2014 року та рішення № від 16.05. 2014 року у частині що пов'язані з правомірністю формування позивачем витрат за 2012 рік у сумі 80325,20 грн. та за 2013 рік на суму 95975,03 грн., то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо

необгрунтованості безпідставності.

Оскільки постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.07. 2014 року в адміністративній справі № 8171510/14, залишену без зін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.08. 2014 року, яка набрала законної сили визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 16.05.2014 року, яким позивачу було збільшено грошове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 31091,1 грн., в т.ч. за основним платежем - 20727,4 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 10363,7 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Із вказаного рішення суду, вбачається, що податкове повідомлення-рішення № від 16.05. 2014 року базується на висновках податкового органу про завищення позивачем сум витрат по видам діяльності, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 80325,2 грн. та за 2013 рік на суму 95979,03 грн. на оплату праці працівників станції СТО та витрати на придбання автозапчастин на технічне обслуговування і ремонт автомобілів, та у зв'язку з цим заниженням чистого оподатковуваного доходу у відповідних періодах. Однак постановою суду від 16.07. 2014 року зазначено, що такі висновки контролюючого органу про неправомірності включення до валових витрат позивачем в 2012-1013 році витрат як такі, що не пов'язані з отриманням доходу від надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна, оскільки такі витрати є витратами іншого виду господарської діяльності і вони не можуть перевищувати суму доходів, отриманих від надання послуг по технічному обслуговуванню і ремонту автомобілів не відповідають вимогам законодавства. Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2014 року є протиправним та належить до скасування».

З врахуванням вищенаведеного, щодо скасвання постановою суду від 16.07.2014 р. податкового повідомлення-рішення № від 16.05. 2014 року, яким позивачу було збільшено грошове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 31091,1 грн, то суд першої інстанції вірно зазначив, з чим погоджується колегія суддів, що вимога № Ф-15 від 05.05. 2014 року про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення боргу на загальну суму 61176,18 грн. та рішення № від 16.05.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області в частині нарахованих штрафних санкцій на загальну суму 4452,45 грн. є необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином судом апеляційної інстанції не знайдено правових підстав обґрунтованості оскаржуваної вимогиу вказаній частині, а тому остання підлягає скасуванню.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про часткове задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалось, а тому його правомірність в цій частині судовою колегією не перевірялась.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 ,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Є.В.Одемчук

судді: (підпис) А.Ю.Бучик

(підпис) Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватний підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул.Відінська , 8,м.Рівне,33023

- ,