Справа № 872/15824/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № 808/6072/13-а Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління каналів Північно Рогачикської зрошувальної системи

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року у справі №808/6072/13-а за позовом управління каналів Північно Рогачикської зрошувальної системи до державної фінансової інспекції в Запорізькій області про скасування пунктів вимоги, -

в с т а н о в и в :

Управління каналів Північно-Рогачикської зрошувальної системи звернулось до суду із позовом про визнання неправомірними та скасування п.п. 2,3,4 вимоги від 21.06.2013 № 08-07-14-14/5096.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки державної фінансової інспекції є безпідставними, оскільки в актах про приймання виконаних пусконалагоджувальних робіт та капітального ремонту електродвигуна відображена реальна вартість робіт, роботи були виконані в повному обсязі та ніякого завищення обсягів не було, замовником перевірено якість робіт, правомірно підписаний акт виконаних робіт. Отже, пункти 2, 3, 4 обов'язкових для виконання вимог про усунення порушень виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Управління каналів Північно-Рогачикської зрошувальної системи від 21.06.2013 року №08-07-14-14/5096 є необґрунтованими та незаконними.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року адміністративний позов управління каналів Північно-Рогачикської зрошувальної системи залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції управління каналів Північно-Рогачикської зрошувальної системи звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Держфінінспекцією в Запорізькій області на виконання п. 1.2.5.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на II квартал 2013 року проведено ревізію Управління за період з 01.07.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 31.05.2013 № 07-21/6.

За результатами ревізії, зважаючи на встановлені порушення, Держфінінспекціїєю у Запорізькій області керівнику Управління направлено обов'язкові для виконання вимоги від 21.06.2013 № 08-07-14-14/5096, якими зокрема визначено наступне:

п.2. При проведенні зустрічної звірки у ФОП ОСОБА_5 встановлено, що ФОП ОСОБА_5 завищено вартість робіт за договорами підряду, укладеними в період з 01.07.2010 по 31.12.2012, внаслідок включення до кошторисів та актів форми № КБ-2в завищеної кількості людино-годин, використання яких не підтверджено, на загальну суму 41 916,26 грн., в тому числі за II півріччя 2010 року - 632 людино-годин на суму 11 947,80 грн., за 2011 рік - 298 людино - годин на суму 5 641,00 грн., за 2012 рік - 1056 людино-годин на суму 24 327,46 грн., що є порушенням п. 3.3.12 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д. 1.1-1-2000), затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 №174 (далі - Наказ №174), п.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі по тексту - Закон України № 996), у зв'язку з чим:

скласти акти на зменшення вартості підрядних робіт, на підставі яких відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість у загальній сумі 41 916,26 грн.;

стягнути з ФОП ОСОБА_5 кошти у загальній сумі 41 916,26 гри., на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України.

В іншому випадку, відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у загальній сумі 41 916,26 грн., на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

п. 3. Зустрічною звіркою, проведеною у ФОП ОСОБА_6 встановлено, що до акта приймання виконаних підрядних робіт №1 від 25.10.2010 за договором від 25.10.5010 №25/10 підрядником ФОП ОСОБА_6 включено витрати, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму 1 028,16 грн., чим завищено вартість виконаних робіт та є порушенням її. 3.3.12 Наказу №174, п.1 ст.9 Закону України № 996, у зв'язку з чим:

скласти акти на зменшення вартості підрядних робіт, на підставі яких відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість у загальній сумі 1 028,16 грн.;

стягнути з ФОП ОСОБА_6 кошти у загальній сумі 1 028,16 грн., на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України.

В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у загальній сумі 1 028,16 грн., на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

п. 4. Ревізією встановлено, що в порушення п.4 ст.13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI, п. 19, п. 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, із змінами, Управлінням по КПКВ 2407050 проведено покриття видатків за рахунок загального фонду витрат спеціального фонду в частині використання коштів загального фонду бюджету у 2011-2012 роках за КЕКВ 1163 на оплату електроенергії, що включена до плати за послуги, які виконуються на платних умовах в сумі 100 007,28грн. (у тому числі: за 2011рік - 39 205,38грн., за 2012 рік - 60 801,90грн.), та за КЕКВ 1166 на оплату інших комунальних послуг, що включена до плати за послуги, які виконуються на платних умовах в сумі 8 082,80грн. (у тому числі: за 2011 рік - 2 237,25грн., за 2012 рік - 5 84§;55грн.), у зв'язку з чим:

перерахувати зі спеціального фонду Управління до державного бюджету кошти у сумі 108 090,08 грн., як то передбачено п.3.2. Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26.12.2003 №242»

Правомірність та обґрунтованість п. 2, 3, 4 вимоги державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 21.06.2013 № 08-07-14-14/5096 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги відповідача носять правомірний характер, у звязку з чим, підстави для їх скасування відсутні.

Вирішуючи спір між сторонами суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту вимог прийнятих за наслідками ревізії від 21.06.2013 № 08-07-14-14/5096, п. 2, 3, 4 вимог є такими, що направлені на відшкодування понесених державою витрат та суміжні з ними вимоги.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача.

У справі, яка розглядається, відповідачем предявлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14).

Отже, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування п. 2, 3,4 вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню під час розгляду даної справи за відсутності правових підстав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для її зміни або скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління каналів Північно Рогачикської зрошувальної системи - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року у справі №808/6072/13-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко