Справа № 820/20645/14
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 березня 2015 р. № 820/20645/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Каряки С.Г.,

представників сторін:

позивача - Репетун К.В.,

відповідача - Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

БУДІВЕЛЬНОЇ КОМПАНІЇ "ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариства з обмеженою відповідальністю
до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариство з обмеженою відповідальністю, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд cкасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 19 грудня 2014 року №.

В обгрунтуання позовних вимог позивач зазначив, що правомірно формував податковий кредит за спірний період, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначив, що при прийнятті спірного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що фахівцями Основ"янської ОДПІ на підставі наказу № 1686 від 14.11.2014 року , згідно з пп. 78.1.1 п.78.1, ст.78, п. 79.1, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із змінами та доповненнями було проведено документальна позапланова невиїзна перевірка БУДІВЕЛЬНОЇ КОМПАНІЇ" ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариства з обмеженою відповідальністю щодо фінансово- господарських взаємовідносин із платником податків ТОВ «Софія» ЛТД за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 01 грудня 2014 року №5317/20-3822-01-04, в якому встановлені порушення: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 86 001,0 грн. за квітень 2014 року (а.с. 7-13).

На підставі акту перевірки від 01 грудня 2014 року №5317/20-3822-01-04 Основ"янською ОДПІ було винесено податкове повідомлення - рішення від 19 грудня 2014 року № (а.с. 14).

В мотивувальній частині акту перевірки. висновки якого покладено в основу спірного рішення, зазначено, що БУДІВЕЛЬНОЮ КОМПАНІЄЮ" ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" безпідставно віднесено до податкового кредиту суми по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Софія» ЛТД за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 року, оскільки відповідно до акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровска про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Софія» ЛТД із платниками податків за березень, квітень та травень 2014р., у зв"язку з відсутністю платника за податковою адресою, не наданням до звірки будь-яких первинних документів, не наданням бухгалтерських регістрів, відсутністю складських приміщень, не підтвердження фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від постачальників до покупців, незначною кількістю трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати послуги, встановлено, операції з продажу товарів та надання послуг по ланцюгу постачальники - ТОВ «Софія» ЛТД - покупці за березень 2014р. не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту.

Суд зазначає, що відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Між позивачем та ТОВ «Софія» ЛТД було укладено договір субпідряду №2014-01/04 від 01.04.2014р. відповідно до умов якого «Софія» ЛТД взяло на себе обов'язок виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва православного храму по др. Московському, 195-а в м. Харкові (а.с. 85-86).

З наданих позивачем до суду первинних документів бухгалтерського та податкового обліку вбачається, що вони складені з порушеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, а саме, з наданого акту прийомки виконаних будівельних робіт (КБ-2) за квітень 2014р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за квітень 2014р., договорних цінах (а.с. 56-61, 66, 70, 80) вбачається, що не зазначено посади і прізвища осіб зі сторони позивача та його контрагента, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, відсутні дата та номер договору на виконання умов якого вони були складені. У відомості ресурсів к акту прийомки за квітень 2014р., локальній сметі, відомості ресурсів відсутній підпис особи яка її склала та відсутні посади і прізвища осіб які їх перевірили, не зазначено генпідрядника та субпідрядника, відсутні дати складання вказаних документів (а.с. 62-65, 67-69, 71-79, 81-84).

Крім того, викликають сумнів первинні документи бухгалтерського та податкового обліку надані позивачем в підтвердження передачі робіт відповідно до договору підряду б/н від 11.02.2014р. між БУДІВЕЛЬНОЮ КОМПАНІЄЮ "ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариством з обмеженою відповідальністю та Релігійною общиною Свято-Ольгінської Української православної церкви Харківської єпархії.

З вказаних первинних документів вбачається, що вони складені з порушеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, а саме, з наданого акту прийомки виконаних будівельних робіт (КБ-2) за квітень 2014р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за квітень 2014р. (а.с. 169-175) вбачається, що не зазначено посади і прізвища осіб зі сторони позивача та його контрагента, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, відсутні дати складання вказаних документів.

Вищезазначені невідповідності у сукупності свідчать про відсутність фактичного вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Софія» ЛТД.

Згідно з підпунктом 14.136 Податкового кодексу України підприємництво - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Суд зазначає, що основною діяльністю БУДІВЕЛЬНОЇ КОМПАНІЇ "ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариства з обмеженою відповідальністю є будівництво житлових і нежитлових будівель. Таким чином, виникає питання щодо доцільності замовлення субпідряду на виконання будівельних робіт, якщо підприємство само спеціалізується на будівництві.

Додатково суд зазначає, що ТОВ «Софія» ЛТД зареєстровано за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова 50 (а.с. 88). З цього також виникає питання щодо доцільності замовлення субпідряду на виконання будівельних робіт підприємству, яке знаходиться в іншому населеному пункті, за наявності багатої кількості будівельних підприємств у м. Харкові, що значною мірою впливає на вартість подібних робіт.

Вищевказане свідчить про те, що господарські операції у межах спірних правовідносин не були обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру).

Окремо суд зазначає, що позивачем не було дано пояснень з чиїх матеріалів виконувались роботи, доказів переміщення вказаних матеріалів, не дано пояснень щодо характеру будівельних робіт, чи будувалася нова будівля або ремонтувалась вже побудована. У разі будівництва нової будівлі не надано відповідної проектної документації та дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції на будівництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем у судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено обставин на яких грунтуються його позовні вимоги, проте, відповідач в повній мірі обгрунтував законність та правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішеня, тому у задоволенні даного позову належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94,159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову БУДІВЕЛЬНОЇ КОМПАНІЇ" ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариства з обмеженою відповідальністю до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з БУДІВЕЛЬНОЇ КОМПАНІЇ "ХАРКІВЗАЛІЗОБЕТОН" - Товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 61140, Харківська обл., м. Харків, пр.-т Гагаріна 119, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 4011) 1935 (одна тисяча дев"ятсот тридцять п"ять) грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Суддя Панов М.М.