Справа № 2а-1356/10/2370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2015р. м. Київ К/9991/907/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Голубєвої Г.К., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Драбівському районі

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року

та касаційну скаргу Комунального підприємства «Драбівська центральна районна аптека №11 Черкаської обласної ради»

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року

у справі № 2а-1356/10/2370

за позовом Комунального підприємства «Драбівська центральна районна аптека №11 Черкаської обласної ради»

до Державної податкової інспекції у Драбівському районі

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Комунальне підприємство «Драбівська центральна районна аптека № 11 Черкаської обласної ради» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Драбівському районі (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 03 березня 2010 року № /0, № /0 та від 29 березня 2010 року №/1, № /1 і рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03 березня 2010 року № .

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року позов був задоволений частково. Визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03 березня 2010 року № /0 та від 29 березня 2010 року №/1 на суму 43380,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь КП «Драбівська ЦРА № 11 Черкаської обласної ради» 2,68 грн. судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Драбівському районі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В касаційній скарзі КП «Драбівська ЦРА № 11 Черкаської обласної ради», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Драбівському районі провела планову виїзну перевірку КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2006 року по 30 вересня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 37/2301/01980331 від 24 лютого 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені: вимоги пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з січня 2007 року по вересень 2009 року включно на загальну суму 28920,00 грн.; вимоги абзацу «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; пунктів 2.8, 4.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними Черкаським обласним КП «Фармація», які складені з порушенням вимог їх заповнення, оскільки порядкові номери таких податкових накладних містять літери та позначення через дріб; позивач протягом 2007 року та за 3 квартал 2008 року не подавав до податкового органу розрахунків за формами, які передбачені наказами ДПА України від 03 квітня 2007 року № 207 та від 12 травня 2008 року № 294; згідно даних касової книги 04 березня 2008 року позивачем був перевищений ліміт залишку готівкових коштів у касі на 5247,35 грн.

На вказаний акт позивачем були подані заперечення.

03 березня 2010 року ДПІ у Драбівському районі на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким на підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2. статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 43380,00 грн., в тому числі: 28920,00 грн. - за основним платежем, 14460,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

03 березня 2010 року ДПІ у Драбівському районі на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким на підставі підпункту «а» підпункту 4.2.2. статті 4, підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: частина прибутку (доходу) господарських організацій (які належать до комунальної власності), що вилучаються до бюджету, у розмірі 1190,00 грн.

03 березня 2010 року ДПІ у Драбівському районі на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким на підставі статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» штрафні (фінансові) санкції у сумі 10495,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарга була залишена без задоволенні, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 29 березня 2010 року №/1, № /1 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що визначення позивачу податкових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення є безпідставним, оскільки незначні недоліки в заповненні реквізитів податкових накладних не роблять такі податкові недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу ,яка видала податкові накладні, та відомості про придбані товари. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що: КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» є платником частини прибутку (доходу) господарських організацій (які належать до комунальної власності), що вилучаються до бюджету, та відноситься до підприємств обласної комунальної власності, які зобов'язані подавати відповідні відомості органам державної податкової служби у порядку та за формою, визначеними ДПА України, за звітний період; ліміт каси підприємства у 2008 році становив 8650,00 грн., тоді як залишок готівки у касі підприємства станом на 04 березня 2008 року склав 13897,35 грн., з урахуванням того, що запису «у тому числі на зарплату» 40 аркуш касової книги не містить.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Положеннями абзацу 1 підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з абзацом 2 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

При цьому, відповідальність за правильність виписування податкової накладної покладена не на покупця, а на продавця товарів.

Як правомірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, податковий кредит позивача за господарськими операціями з Черкаським обласним КП «Фармація» був підтверджений податковими накладними, порядкові номери яких містять літери та позначення через дріб.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що незначні недоліки в заповненні реквізитів податкових накладних, виявлені податковою інспекцією в результаті перевірки позивача, не роблять накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про те, що коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають зазначеним у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, незважаючи на те, що такі накладні могли мати незначні недоліки в заповненні, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять, зокрема, відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість, дату здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість за податковими накладними, виписаними Черкаським обласним КП «Фармація», які були складені із дотриманням вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Як вбачається з пункту 2.4.1 акту перевірки, у періоді, який перевірявся, КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» було платником частини прибутку (доходу) господарських організацій (які належать до комунальної власності), що вилучаються до бюджету.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 статуту КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» засноване на обласній комунальній власності, є юридичною особою з моменту державної реєстрації і діє на принципах повного господарського розрахунку, веде самостійний баланс, має розрахункові рахунки в банківських установах, круглу печатку зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи та інше.

Рішенням Черкаської обласної ради від 28 березня 2008 року № 16-22/V «Про нормативи відрахувань до загального фонду обласного бюджету частини прибутку (доходу) підприємствами обласної комунальної власності» визначено, що: підприємства обласної комунальної власності частину прибутку сплачують за результатами фінансово-господарської діяльності 2007 року (крім частини прибутку (доходу), сплаченої відповідно до статті 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2008 році, в строки встановлені для сплати податку на прибуток підприємств; подають відповідні відомості органам державної податкової служби у порядку та за формою, визначеними державною податковою адміністрацією, за звітний період.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), господарські організації, які належать до комунальної власності або у статутних фондах яких є частка комунальної власності, повинні сплачувати до загального фонду місцевих бюджетів частину прибутку (доходу).

Статтею 14 Закону України «Про систему опаодаткування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) належить, зокрема, податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами.

Згідно з пунктом 1.9 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під дивідендами розуміється платіж, який здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав (інвестиційних сертифікатів) у зв'язку з розподілом частини прибутку такого емітента, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку. До дивідендів прирівнюється також платіж, який здійснюється державним некорпоратизованим, казенним чи комунальним підприємством на користь відповідно держави або органу місцевого самоврядування у зв'язку з розподілом частини прибутку такого підприємства.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, платіж у вигляді відрахувань частини чистого прибутку (доходу), що здійснюється державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами, прирівняно до податку на прибуток підприємств.

Пунктом 1.11 статті 11 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності в 2007, 2008 роках є обов'язковим документом, на підставі якого здійснюється нарахування та сплата зазначеного платежу і має статус податкової декларації, розрахунку. Платники цього платежу несуть відповідальність за правильність складання, своєчасність подання цього розрахунку, повноту та своєчасність сплати зобов'язань по такому платежу, передбачену відповідними нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Наказом ДПА України від 03 квітня 2007 року № 207 «Про затвердження форми розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності в 2007 році, та Порядку його складання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та наказом ДПА України від 12 травня 2008 року № 294 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затверджено форму розрахунку частини прибутку до державного бюджету для державних підприємств, в тому числі казенних підприємств та їх об'єднань та дочірніх підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статному фонді яких державі належать акції (частки, паї) та їх дочірніх підприємств.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» у рядках 21 декларацій з податку на прибуток підприємства за 2007, 2008 та 2009 роки декларувало дивіденди та прирівняні до них платежі, що сплачуються до бюджету державними не корпоратизованими, казенними або комінальними підприємствами.

Також, матеріали справи містять розрахунки частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності позивача у 2008 році (за 4 квартал), та у 2009 році, в яких позивачем задекларовані розрахунки в грошовому еквіваленті (15% від доходу).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» протягом 2007 року та за 3 квартал 2008 року зобов'язане було подавати до органу державної податкової служби розрахунки за формами, які передбачені наказами ДПА України від 03 квітня 2007 року №207 та від 12 травня 2008 року № 294.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.1 колективного договору на 2007-2010 роки, укладеним між адміністрацією та трудовим колективом КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради», було передбачено, що заробітна плата на підприємстві виплачується у національній валюті України до 10 числа кожного місяця.

Наказом КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» від 25 січня 2007 року №7 був затверджений ліміт залишків готівки в касі у розмірі 8650,00 грн. У 2008 році ліміт залишків готівки в касі не переглядався.

Судами попередніх інстанцій було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2008 року позивач виплачував заробітну за лютий 2008 року у період з 3 по 5 березня. Відповідно до запису у касовій книзі (аркуш 40) від 04 березня 2008 року, у рядку «залишок на кінець дня» зазначено суму 13897,35 грн., при цьому, у рядку «у тому числі на заробітну плату» запис відсутній.

Пунктом 2.10 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше насупного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі ( у межах установленого ліміту).

Пунктом 2.9 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а

також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).

Пунктом 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що готівка, яка перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Згідно положень статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Оскільки, понадлімітна сума готівкових коштів у розмірі 5247,35 грн. не була здана позивачем до установи банку, а 40 аркуш касової книги не містить вказівок на те, що вказані кошти були отримані підприємством для виплати заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що податковим органом було правомірно застосовано до КП «Драбівська ЦРА №11 Черкаської обласної ради» штрафні (фінансові) санкції у сумі 10495,00 грн.

Доводи касаційних скарг викладеного не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Драбівському районі та касаційна скарга КП «Драбівська центральна районна аптека №11 Черкаської обласної ради» підлягають залишенню без задоволення, а постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Драбівському районі та касаційну скаргу Комунального підприємства «Драбівська центральна районна аптека №11 Черкаської обласної ради» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ Г.К. Голубєва

_____________________ Т.М. Шипуліна