Справа № 826/16468/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 березня 2015 року 08:33 № 826/16468/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Саніна Б.В., за участю секретаря судового засідання Дмитрієвої В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Кримський Титан»
до третя особа1. Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області 2. Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

До судді Окружного адміністративного суду м. Києва Саніна Б.В. звернулось Приватне акціонерне товариство «Кримський Титан» (надалі - Позивач/ПрАТ «Кримський Титан») з адміністративним позовом до Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим (надалі - Відповідач-1/Красноперекопська ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим) та Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (надалі - Відповідач-2/Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красноперекопської ОДПІ АР Крим № від 13.07.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання на 17 052 592,79 грн. з екологічного податку та нарахування штрафних санкцій на суму 1 412 502,22 грн.;

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції:

ь № від 25.04.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання на 314 785,99 грн. з екологічного податку та нарахування штрафних санкцій на суму 26 232,66 грн.;

ь № від 25.04.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання на 1 652 626,42 грн. з екологічного податку та нарахування штрафних санкцій на суму 137 719,37 грн.;

3. Судові витрати стягнути з Державного бюджету України.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2014 р. провадження у справі було відкрите та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні в порядку, передбаченому положеннями ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), було допущено процесуальне правонаступництво, зокрема, Красноперекопську ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим було замінено на Генічеську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (надалі - Генічеська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області.

Крім того, в судовому засіданні було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні Відповідачів - Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В судове засідання з'явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити із підстав, викладених в адміністративному позові, зокрема, зазначає про порушення Відповідачами положень Податкового кодексу України (надалі - ПК України) під час винесення 25.04.2012 р. податкових повідомлень-рішень № та №, а також 13.07.2012 р. податкового повідомлення-рішення №.

В судове засідання з'явився представник Відповідачів, який щодо позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити із підстав, викладених в письмових запереченнях, мотивуючи тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом правомірно, оскільки Позивачем порушені норми ПК України, Закону України «Про відходи» №187/98-ВР від 05.03.1998 р. (надалі - Закон №187/98) та інші вимоги чинного законодавства при розрахунку екологічного податку за І-ІІІ квартали 2011 р.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце був повідомлений належним чином, жодних клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до положень ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд перейшов до письмового провадження по справі та надав сторонам час для подання додаткових документів та пояснень по справі.

Розглянувши наявні в матеріалах докази та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Кримський Титан» () з 01.09.2004 р. взято на податковий облік та станом на дату проведення перевірки перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Основним видом діяльності Позивача відповідно до даних виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ №524792 є виробництво барвників і пігментів.

Поряд із цим, у період з 16.01.2012 р. по 19.03.2012 р. на підставі письмового повідомлення №18/10/23-0 від 30.12.2011 р. та наказу №753 від 30.12.2011 р., направлень від 13.01.2012 р., виданих СДПІ ВПП в м. Сімферополі, податковим органом була проведена планова виїзна перевірка ПрАТ «Кримський Титан» з питань дотримання вимого податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., за результатами якої складений акт №4/40-00/32785994 від 02.04.2012 р. «Про результати планової виїзної перевірки ЗАТ «Кримський Титан» () з питань дотримання вимого податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р.» (надалі - Акт перевірки №4), в якому зазначено про виявлення наступних порушень вимог законодавства, зокрема:

ь п.246.2 ст.246 та п.249.2 ст.249 із врахуванням вимог п.2 підрозд.5 розд.ХХ Перехідних Положень ПК України, в результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з екологічного податку на загальну суму 18 917 427,06 грн. (по Херсонській області та АР Крим), в т.ч.: за І кв. 2011 р. - на суму 6 305 809,02 грн.; за ІІ кв. 2011 р. - на суму 6 305 809,02 грн.; за ІІІ кв. 2011 р. - на суму 6 305 809,02 грн.

Загальна площа кислото накопичувача становить 4456,9015 га, у т.ч.: Херсонська область - 464,45 га (10,4%); АР Крим - 3992,4515 га (89,6%).

Згідно фактичного розподілення площі кислото накопичувача сума заниження екологічного податку підлягає розподілу по територіальності у наступних розмірах:

1. по Херсонській області (Чаплинська МДПІ Херсонської області, яка реорганізована шляхом приєднання до Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області) - 18 917 427,06х10,4%=1 967 412,41 грн., у т.ч.: за І кв. 2011 р. - на суму 655 804,14 грн.; за ІІ кв. 2011 р. - на суму 655 804,14 грн.; за ІІІ кв. 2011 р. - на суму 655 804,13 грн.

2. по АР Крим (Армянське відділення Красноперекопської ОДПІ АР Крам ДПС) - 18 917 427,06х89,6%=16 950 014,65 грн., в т.ч.: за І кв. 2011 р. - на суму 5 650 004,88 грн.; за ІІ кв. 2011 р. - на суму 5 650 004,88 грн.; за ІІІ кв. 2011 р. - на суму 5 650 004,89 грн.

ь п.246.4 ст.246 ПК України, в результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з екологічного податку за І кв. 2011 р. у розмірі 102 578,14 грн. (з врахуванням фактичних обсягів розміщених відходів, встановлених при проведені перевірки фахівцями Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища).

Не погоджуючись із зазначеними вище висновками податкового органу, ПрАТ «Кримський Титан» подало до СДПІ ВПП в м. Сімферополі заперечення, за результатом розгляду якого рішенням податкового органу №206/10/42-00 від 20.04.2012 р. «Відповідь на заперечення до Акту перевірки №4» залишені без змін викладені в Акті перевірки №4 висновки в частині заниження суми грошового зобов'язання з екологічного податку, а вказане заперечення - задоволене частково.

Згідно із зазначеним, на підставі Акту перевірки №4 були прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме:

ь Чаплинською міжрайонною ДПІ - податкове повідомлення-рішення за формою «Р» № від 25.04.2012 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: надх. від розміщення відходів у спец. відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення як вторинна сировина, на загальну суму 341 018,65 грн. (з яких 314 785,99 грн. - за основним платежем та 26 232,66 грн. - за штрафними санкціями);

ь Чаплинською міжрайонною ДПІ - податкове повідомлення-рішення за формою «Р» № від 25.04.2012 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: надх. від розміщення відходів у спец. відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення як вторинна сировина, на загальну суму 1 790 345,79 грн. (з яких 1 652 626,42 грн. - за основним платежем та 137 719,37 грн. - за штрафними санкціями);

ь Красноперекопською ОДПІ АРК ДПС - податкове повідомлення-рішення за формою «Р» № від 25.04.2012 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: надх. від розміщення відходів у спец. відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення як вторинна сировина, на загальну суму 18 465 096,01 грн. (з яких 17 052 592,79 грн. - за основним платежем та 1 412 503,22 грн. - за штрафними санкціями).

В той же час, за результатами адміністративного оскарження, рішенням ДПС в АР Крим №1844/10/10-0223 від 04.07.2012 р. «Про результати розгляду первинної скарги» податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2012 р. було скасоване в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн., в іншій частині скарга Позивача була залишена без задоволення.

При цьому, на підставі рішення ДПС в АР Крим №1844/10/10-0223 від 04.07.2012 р. Красноперекопською ОДПІ АРК ДПС було винесене податкове повідомлення-рішення № від 13.07.2012 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: надх. від розміщення відходів у спец. відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення як вторинна сировина, на загальну суму 18 465 095,01 грн. (з яких 17 052 592,79 грн. - за основним платежем та 1 412 502,22 грн. - за штрафними санкціями).

Проте, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 25.04.2012 р., а також № від 13.07.2012 р. ПрАТ «Кримський Титан» оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатом якого рішенням ДПС України №448/0/61-12/10-2215 від 16.08.2012 р. була залишена без задоволення скарга Позивача, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

В той же час, вважаючи, що Відповідачами були порушені права та охоронювані законом інтереси ПрАТ «Кримський Титан» під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, Позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до преамбули Закону №187/98 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) цей Закон визначає правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України.

При цьому, згідно зі ст.1 Закону №187/98 відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Водночас, небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними. Розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах, в той чай, як відведені місця чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів на видалення відходів чи здійснення інших операцій з відходами.

З аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що платниками екологічного податку є особи, які здійснюють розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях (об'єктах), на використання яких останнім отримано дозвіл спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Кримський Титан» є промисловим підприємством по випуску хімічної продукції, зокрема: пігментного двоокису титану, аммофосфатних добрив, залізоокисних пігментів та сірчаної кислоти.

При цьому, утворення та розміщення відходів ПрАТ «Кримський Титан» на 2011 р. здійснюється на підставі дозволів по екології та природним ресурсам на розміщення відходів у 2010-2011 рр. та лімітів на утворення та розміщення відходів у 2010-2011 рр.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.17 Закону №187/98 суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, зокрема: визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також за погодженням із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини; на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або на право провадження діяльності, пов'язаної із збиранням і заготівлею окремих видів відходів як вторинної сировини, і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; мати дозвіл на експлуатацію об'єкта поводження з небезпечними відходами; т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

В той же час, відповідно до пп.14.1.57 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Разом із тим, згідно із пп.240.1.3 п.240.1 ст.240 ПК України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема, розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

Поряд із цим, відповідно до ст.242 ПК України об'єктом та базою оподаткування є: обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (пп.242.1.1 п.242.1 ст.242 ПК України); обсяги та види (класи) відходів, що розміщуються у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах протягом звітного кварталу, крім обсягів та видів (класів) окремих відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання, які мають ліцензію на збирання і заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини і провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів (пп.242.1.3 п.242 ст.242 ПК України).

У п.249.1 ст.249 ПК України встановлено, що суми податку обчислюються платниками податку, крім тих, які визначені п.240.2 ст.240 цього Кодексу, та податковими агентами самостійно щокварталу.

Крім того, положенням п.246.2 ст.246 ПК України встановлено, що ставки податку за розміщення відходів, які встановлюються залежно від класу небезпеки та рівня небезпечності відходів: І клас (надзвичайно небезпечні) - 700 грн./т; ІІ клас (високонебезпечні) - 25,5 грн./т; ІІІ клас (помірно небезпечні) - 6,4 грн./т; IV клас (малонебезпечні) - 2,5 грн./т.

Водночас, у п.2 підрозд.5 розд.ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що за податковими зобов'язаннями з екологічного податку, що виникли з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2012 року включно ставки податку становлять 50 відсотків від ставок, передбачених ст.ст.243, 244, 245 і 246 цього Кодексу.

Разом із тим, відповідно до п.246.5 ст.246 ПК України коефіцієнт до ставок податку, який встановлюється залежно від місця (зони) розміщення відходів у навколишньому природному середовищі, є: в межах населеного пункту або на відстані менш як 3 км від таких меж - коефіцієнт 3; на відстані від 3 км і більше від меж населеного пункту - коефіцієнт 1.

Положенням п.249.2 ст.249 ПК України встановлено, що у разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини.

Так, відповідно до даних поданих Позивачем до Армянського відділення Красноперекопської ОДПІ АР Крам ДПС та до суду податкових декларацій екологічного податку та додатків до них (Розрахунки №1 та №2) за І-ІІІ квартали 2011 р. (том І, а.с.201-242) ПрАТ «Кримський Титан» задекларовано екологічного податку на загальну суму 8 790 875,63 грн. Проте, перевіркою повноти визначення суми екологічного податку за вказаний період податковим органом встановлено його заниження на 19 020 005,20 грн. по Херсонській області та АР Крим.

На обґрунтування викладених в Акті перевірки №4 висновків представник Відповідачів зазначає, що ПрАТ «Кримський Титан», розміщуючи відходи у вигляді «гідролізної кислоти» (ІІ клас небезпеки) у загальному обсязі 182777,073 т, протиправно не нарахував та не включив до розд.І податкових декларацій екологічного податку та у додатку №4 до них (розрахунок №2 податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) за І-ІІІ квартали 2011 р. суму податкового зобов'язання у розмірі 18 917 427,06 грн. у зв'язку із невідповідністю визначених Позивачем у податковій звітності видів відходів, що розміщувались у спеціально відведених для цього місцях, до фактично розміщуваних у 2011 р., а також невірним застосуванням з цих підстав ставки податку 1,25 грн./т - за розміщення відходів ІV класу небезпеки, замість належної ставки - 12,75 грн./т за розміщення відходів ІІ класу небезпеки.

Натомість, Позивач стверджує, що у 2011 р. вказані відходи у вигляді «гідролізної кислоти» в обсязі 182777,073 т не розміщувались у санкціонованих для цього місцях, а були спрямовані до колектору промислових стоків, де за їх участі був утворений новий вид відходів - «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства» (ІV клас небезпеки), відтак, саме відхід «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства», на думку останнього, в обсязі 302599,729 т був розміщений ПрАТ «Кримський Титан» у спеціально відведеному для цього місці та є об'єктом оподаткування екологічним податком за встановленою для ІV класу небезпеки ставкою - 1,25 грн./т, відповідно, сума податкового зобов'язання з якого у І-ІІІ кварталах 2011 р. становить - 3 404 246,95 грн.

Разом із тим, відповідно до ст.26 Закону №187/98 державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону. Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань статистики за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України №2034 від 01.11.1999 р. був затверджений Порядок ведення державного обліку та паспортизації відходів (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - Порядок №2034), який встановлює єдині правила ведення державного обліку та паспортизації відходів, дія яких поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, діяльність яких пов'язана з утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними.

Так, відповідно до п.2 Порядку №2034 державний облік відходів - єдина державна система збирання, узагальнення, всебічного аналізу та зберігання відомостей про відходи під час їх утворення та здійснення операцій поводження з ними, в той час, як первинний облік відходів - реєстрація у формах первинних облікових документів (картки, журнали, анкети) відомостей про відходи під час їх утворення на підприємстві та здійснення операцій поводження з ними.

Крім того, згідно із п.3 та п.4 Порядку №2034 державний облік відходів ґрунтується на даних спостережень за утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними і включає ведення первинного обліку відходів та державної статистичної звітності про них. Первинний облік відходів ведуть підприємства відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, журнали, анкети) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Відомості для первинного обліку відходів, що заносяться до зазначених документів, обумовлюються системою показників, необхідних для заповнення форм державної статистичної звітності та ведення паспорта відходів.

Разом із тим, у п.2 Порядку №2034 визначено, що ідентифікація відходів - віднесення відходів до певних категорій та класифікаційних груп, виходячи з їх походження, складу, стану, небезпеки для довкілля, здоров'я людини, технологічних можливостей утилізації, знешкодження.

Між тим, згідно із п.9 Порядку №2034 з метою вичерпної ідентифікації відходів та визначення оптимальних шляхів поводження з ними підприємствами ведеться їх паспортизація, яка передбачає складення і ведення паспортів відходів, паспортів місць видалення відходів, реєстрових карт об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів відповідно до державного класифікатора ДК 005-96 «Класифікатор відходів» та номенклатури відходів.

Водночас, паспортизація відходів - процес послідовного збирання, узагальнення та зберігання відомостей про кожний конкретний вид відходів, їх походження, технічні, фізико-хімічні, технологічні, екологічні, санітарні, економічні та інші показники, методи їх вимірювання і контролю, а також про технології їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення (п.2 Порядку №2034).

Поряд із цим, у пп.14.1.223 п.14.1 ст.14 ПК України зазначено, що розміщення відходів - постійне (остаточне) перебування або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр тощо), на використання яких отримано дозволи уповноважених органів.

При цьому, положенням ст.33 Закону №187/98 передбачено, що на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання. Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об'єкти повинні використовуватися лише для заявлених на одержання дозволу відходів.

Крім того, вимоги до змісту і складання паспорта місця видалення відходів встановлено Інструкцією про зміст і складання паспорта місць видалення відходів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №12 від 14.01.1999 р. (надалі - Інструкція №12), у розділі 1 якої зазначено, що спеціальний паспорт місця видалення відходів (надалі - МВВ) складається власником МВВ відповідно до цієї Інструкції. Дані паспорта МВВ, після його затвердження і присвоєння реєстраційного номера, вносяться до реєстру місць видалення відходів відповідно до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів.

Паспорт складається за матеріалами інвентаризації МВВ на підставі всього комплексу наявної інформації, включаючи вихідні дані проектів, матеріали виробничої паспортизації відходів (що утворювалися і видалялися), дані карток і відомостей прибутково-видаткових документів, дані моніторингу та спеціальних робіт, відомості спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами, матеріали постійно діючих комісій з питань поводження з безхазяйними відходами при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування.

Так, за наданими до перевірки, а також до суду документами встановлено, що Позивачем розроблені паспорти для приймання та розміщення ряду відходів у спеціально відведених МВВ (надалі - Паспорт МВВ), зокрема:

ь на МВВ «Полігон для складування та захоронення промислових відходів та сміття» відповідно до Паспорту МВВ №15, зареєстрованого Радою міністрів АР Крим №15 від 22.12.2004 р., код та вид операцій по видаленню відходів - складування на спеціально обладнане звалище.

ь на МВВ «Кислотонакопичувач» відповідно до Паспорту МВВ №16, зареєстрованого Радою міністрів АР Крим №16 від 22.12.2004 р., код та вид операцій по видаленню відходів - скид (розміщення) в поверхневе штучне водоймище;

ь на МВВ «Фосфогіпсосховище» відповідно до Паспорту МВВ №13, зареєстрованого Радою міністрів АР Крим №13 від 22.12.2004 р., код та вид операцій по видаленню відходів - зберігання до здійснення відносно них операцій з утилізації.

Поряд із цим, як вбачається з Акту перевірки №4, за результатами перевірки наданих Позивачем до СДПІ ВПП в м. Сімферополі документів податковий орган прийшов до висновку, що при виробництві ПрАТ «Кримський Титан» Двоокису титану утворюється відхід, який розміщується останнім у МВВ «Кислотонакопичувач» та є відходом, що належить до групи відходів виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів (кислота сірчана відпрацьована) (код 2412.2.9.04 за ДК 005-96) - «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки).

Проте, на запит податкової служби щодо надання інформації про фактичні обсяги забруднюючих речовин, які розміщуються у МВВ «Кислотонакопичувач» по видах забруднюючих речовин (у тому числі «гідролізна кислота») за період І-ІІІ квартали 2011 р., ПрАТ «Кримський Титан», що також підтверджується представником Позивача, повідомило про нерозміщення відходу у вигляді «гідролізної кислоти» у вказаному МВВ за перевіряємий період, оскільки відхід «гідролізна кислота» є складовою частиною утвореного в результаті змішування нового відходу, який належить до відходів виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів (код 2413.2.9 за ДК 005-96) - «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства» (ІV клас небезпеки).

В той же час, відповідно до ст.34 Закону №187/98 усі небезпечні відходи за ступенем їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище та на життя і здоров'я людини поділяються на чотири класи і підлягають обліку. Відповідний клас відходів визначається виробником відходів відповідно до нормативно-правових актів, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Поряд із цим, Українським науковим гігієнічним центром МОЗ України були розроблені Державні санітарні правила та норми «Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров'я населення», затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України Головного санітарно-епідеміологічного управління МОЗ України №29 від 01.07.1999 р. (надалі - ДСанПіН 2.2.7.029-99), які поширюються на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, а також органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, діяльність яких пов'язана з поводженням з відходами, та є обов'язковими для виконання органами державної виконавчої влади, місцевого і регіонального самоврядування, суб'єктами права власності та суб'єктами у сфері поводження з відходами.

Положеннями п.1.2 та п.1.3 ДСанПіН 2.2.7.029-99 встановлено, що відходи сфер виробництва і сфери споживання в залежності від фізичних, хімічних і біологічних характеристик всієї маси відходу або окремих його інгредієнтів поділяються на чотири класи небезпеки: I-й клас - речовини (відходи) надзвичайно небезпечні; II-й клас - речовини (відходи) високо небезпечні; III-й клас - речовини (відходи) помірно небезпечні; IV-й клас - речовини (відходи) мало небезпечні. Клас небезпеки визначається токсичністю промислових відходів. При цьому, за правилами ДСанПіН 2.2.7.029-99 клас небезпеки відходів визначається виробником відходів або за його дорученням.

Поряд із цим, за результатом дослідження наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що на підставі укладеного між ПрАТ «Кримський Титан» (Замовник) та Державним закладом «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління» філією «Центр екологічного аудиту та сертифікації» Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (Виконавець) договору №25/846/з від 10.07.2009 р. була розроблена та затверджена «Розробка технології розміщення стоків (промислових та господарсько-побутових) в кислотонакопичувач ПрАТ «Кримський Титан» відповідно до Методики їх розміщення (надалі - Методика), на підставі якої Позивачем було розроблено Технічну інструкцію по розміщенню змішаного стоку (промислових та господарсько-побутових) в кислотонакопичувач ПрАТ «Кримський Титан» (надалі - Технічна інструкція).

Так, за даними Методики всі рідкі відходи (одним із яких є «гідролізна кислота»), промислові та господарсько-побутові стоки, які утворюються при здійсненні виробничої діяльності структурними підрозділами (цехами) Позивача потрапляють в загальний колектор промислових стоків (надалі - Колектор), де відбувається їх змішування, опісля, загальний стік потрапляє через скид №3 та розміщується у МВВ «Кислотонакопичувач».

Водночас, суд приймає до уваги посилання представника Відповідачів на дані наданих під час проведення перевірки паспортів відходів підприємства №43 та №44 (надалі - Паспорти №43 та №44), відповідно до яких податковим органом встановлено, не заперечується Позивачем, зокрема, наступне:

ь за Паспортом №43: найменування відходу - «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки), рекомендований спосіб поводження - вказані відходи належать розміщенню у спеціально відведеному місці МВВ «Кислотонакопичувач»; за 2011 р. на підприємстві (цех «Титан-1») об'єм утворення відходу становить 111424,097 т, з якого направлено в колектор - 99836,733 т;

ь за Паспортом №44: найменування відходу - «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки), рекомендований спосіб поводження - вказані відходи належать розміщенню у спеціально відведеному місці МВВ «Кислотонакопичувач»; за 2011 р. на підприємстві (цех «Титан-2») об'єм утворення відходу становить 143866,031 т, з якого направлено в колектор - 143866,031 т.

Згідно із вищенаведеним, податковий орган прийшов до висновку, що утворений у виробничому процесі цехами «Титан-1» та «Титан-2» відхід у вигляді «гідролізної кислоти», код 2412.2.9.04 за ДК 005-96 (ІІ клас небезпеки), у 2011 р. направлено до Колектору у загальному обсязі 243702,764 т, відповідно, середньоквартальний їх обсяг, розміщений у МВВ «Кислотонакопичувач» становить - 60925,691 т, а за перевіряємий період (І-ІІІ квартал 2011 р.) - 182777,073 т.

Натомість, за доводами Позивача, відхід у вигляді «гідролізної кислоти» обсягом 243702,764 т був змішаний з іншими промисловими та господарсько-побутовими стоками у загальному Колекторі, за результатами чого утворився новий вид відходу, який через скид №3 розміщується у МВВ «Кислотонакопичувач», а саме: «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства» (код 2413.2.9 за ДК 005-96), що має ІV клас небезпеки, який визначається щоквартально Інститутом екогігієни і токсикології ім. Л.І.Медведя (надалі - Інститут ім. Л.І.Медведя) за дорученням ПрАТ «Кримський Титан».

Згідно із зазначеним, у І-ІІІ кварталі 2011 р. відхід «гідролізна кислота» обсягом 187777,073 т (ІІ клас небезпеки) було задекларовано ПрАТ «Кримський Титан» у складі об'єкту оподаткування екологічним податком на суму 3 404 246,95 грн. щодо відходів у вигляді «промислових та господарсько-побутових стічних вод підприємства» (код 2413.2.9 за ДК 005-96), які розміщувались у МВВ «Кислотонакопичувач», в обсязі 302599,729 т за ставкою 1,25 грн./т, оскільки мають ІV-й клас небезпеки.

В свою чергу, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, керуючись висновками Інституту ім. Л.І.Медведя, ПрАТ «Кримський Титан» отримано дозвіл Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього середовища №430001 від 30.12.2010 р., відкоригований на підставі листа за вх. №05-04-01/13585 від 29.11.2010 р., дозвіл Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області №07-14/9-5802 від 22.10.2010 р. на розміщення у МВВ «Кислотонакопичувач» відходів у 2011 р. (надалі - Дозволи), на підставі яких були погоджені та затверджені Республіканським комітетом АР Крим по екології та природним ресурсам ліміти №430001 на утворення та розміщення відходів у 2010-2011 рр. (надалі - Ліміти №430001), які свідчать про включення Позивачем як відходи за кодом 2413.2.9 за ДК 005-96 - відходи виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів - «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства» (ІV клас небезпеки), так і відходи за кодом 2412.2.9.04 за ДК 005-96 - виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів - «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки).

В той же час, з метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів, удосконалення економічного механізму справляння зборів за їх розміщення постановою Кабінету Міністрів України №1218 від 03.08.1998 р. затверджено Порядок розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - Порядок №1218), який визначає правила розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів на території України.

Відповідно до п.2 Порядку №1218 ліміт на утворення відходів - максимальний обсяг відходів, на який у суб'єкта права власності на відходи є документально підтверджений дозвіл на передачу їх іншому власнику (на розміщення, утилізацію, знешкодження тощо) або на утилізацію чи розміщення на своїй території, при цьому, ліміт на розміщення відходів - обсяг відходів (окремо для кожного класу небезпеки), на який у власника відходів є дозвіл на їх розміщення, виданий органами Мінекоресурсів на місцях.

Згідно із п.3 та п.4 Порядку №1218 ліміт на утворення відходів визначається їх власником у процесі діяльності на підставі дозволу на розміщення відходів та договору (контракту) на передачу відходів іншому власнику. Ліміт на утворення відходів розраховується на підставі нормативів утворення для кожного виду відходів за класами їх небезпеки і має дорівнювати сумарному обсягу відходів, розміщених на своїй території та переданих іншому власнику.

Разом із тим, положеннями п.14 та п.15 Порядку №1218 передбачено, що на підставі одержаних дозволів власники відходів готують скориговані проекти лімітів на утворення та розміщення відходів і до 1 вересня поточного року подають їх на погодження органам Мінекоресурсів на місцях. Дозвіл набирає чинності після затвердження лімітів на утворення та розміщення відходів. Він може бути скоригований за клопотанням власника відходів щодо перегляду ліміту на утворення та розміщення відходів.

При цьому, власник відходів має право протягом 6 місяців після затвердження лімітів на утворення та розміщення відходів звернутися з клопотанням про його перегляд (п.19 Порядку №1218).

Поряд із цим, суд звертає увагу на вказану у Дозволі №07-14/9-5802 примітку про те, що він набирає чинності після затвердження відповідного ліміту на утворення та розміщення відходу у вигляді «промислових та господарсько-побутових стічних вод підприємства», ІV клас небезпеки (код 2413.2.9 за ДК 005-96).

Проте, з огляду на дані Дозволу №430001 від 30.12.2010 р. встановлено, що у зв'язку із наданням ПрАТ «Кримський Титан» пакету документів не в повному обсязі Республіканським комітетом АР Крим з охорони навколишнього середовища було відмовлено Позивачу у коригуванні вказаного Дозволу та Ліміту №430001 на утворення та розміщення відходів у 2011 р. по відходам, зокрема, у вигляді «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки), що свідчить про його розміщення у МВВ «Кислотонакопичувач» як окремого виду відходу за кодом 2412.2.9.04 за ДК 005-96 - виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів (кислота сірчана відпрацьована, ІІ клас небезпеки), а не як складової частини відходу за кодом 2413.2.9 за ДК 005-96 - відходи виробничо-технологічні інші, не позначені іншим способом, або відходи від комбінованих процесів, утвореного при змішуванні у загальному Колекторі надходять у МВВ «Кислотонакопичувач» як один вид відходу «промислові та господарсько-побутові стічні води підприємства» (ІV клас небезпеки).

Крім того, суд звертає увагу на розділ 2 Інструкції №12, яким встановлено порядок складання паспорта місця видалення відходів, де вказано, що інформація в паспорті МВВ згрупована в розділах I-XII. Кожний розділ починається з нового аркуша й підписується власником МВВ, зокрема:

ь заповнення розділу II «Загальна характеристика МВВ» передбачає: у п.1 вказується код і вид операції з видалення відходів (згідно з додатком 2 до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів), що здійснюється на даному МВВ; у п.4 наводиться загальний обсяг відходів, видалених на дату складання паспорта. Обсяг указується в тоннах, а, якщо облік ведеться в куб. метрах, у дужках паралельно наводиться обсяг у тоннах;

ь заповнення розділу V «Загальна характеристика відходів, що видаляються» передбачає: у п.1 наводяться код, найменування, група відходів, що видаляються на даному МВВ, за державним класифікатором відходів України ДК 005-96 «Класифікатор відходів», а також клас їхньої небезпеки для людини й обсяги видалення їх (у тих же одиницях і з тими ж застереженнями, що й у п.4 розділу II) на дату складання паспорта та (для діючих) за попередній рік. У разі відсутності даних про обсяги видалення відходів наводяться оціночні показники. Для відходів, які видаляються на полігонах твердих побутових відходів (сміттєзвалищах), указується група 77 і найменування «Відходи діяльності установ громадського харчування, технічного обслуговування і ремонту обладнання, приладів та виробів інших, відходи комунальні й аналогічні неспецифічні промислові інші».

З огляду на відомості розділу V «Загальна характеристика відходів, що видаляються» Паспорту МВВ №16 судом підтверджено факт окремого розміщення за 2011 р. ПрАТ «Кримський Титан» у МВВ «Кислотонакопичувач» відходів у вигляді «гідролізної кислоти» (ІІ клас небезпеки), в той час, як наданий Позивачем до суду висновок Центру судових експертиз №229/12 від 27.07.2013 р. на спростування встановлених обставин судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки під час здійснення експертами дослідження використовувались матеріали зовсім іншої адміністративної справи №2а-9344/12/0170/30 разом із доказами, які також не надавались податковому органу під час проведення перевірки, такі як: Паспорт МВВ №34 на «Кислотонакопичувач», який зареєстрованого за №34 від 19.11.2008 р. та інші.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено факт розміщення ПрАТ «Кримський Титан» у 2011 р. окремого виду відходу як «гідролізна кислота» (ІІ клас небезпеки) у МВВ «Кислотонакопичувач», що не спростовано Позивачем, суд погоджується із висновком податкового органу щодо протиправного нездійснення ПрАТ «Кримський Титан» визначення окремо суми екологічного податку та її декларування за період І-ІІІ кварталах 2011 р. за ставкою 12,75 грн./т щодо відходів у вигляді «гідролізної кислоти» обсягом 182777,073 т (ІІ клас небезпеки), як наслідок, відповідно до розрахунку екологічного податку Позивачем занижено податкове зобов'язання з екологічного податку на суму 18 917 427,06 грн. по Херсонській області та АР Крим, а саме: 182777,073х(12,75-1,25)х3х3=18 917 427,06 грн.

Поряд із цим, як вбачається з податкової декларації екологічного податку та додатку №4 (Розрахунок №1 податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється з розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах) за І квартал 2011 р. (надалі - Розрахунок №1 до декларації за І квартал 2011 р.) ПрАТ «Кримський Титан» нараховано та визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 855 671,84 грн.

В той же час, відповідно до п.250.12 ст.250 ПК України органи державної податкової служби залучають за попереднім погодженням працівників органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та спеціальних підрозділів центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища для перевірки правильності визначення платниками податку фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів.

Так, податковим органом для перевірки правильності визначення ПрАТ «Кримський Титан» фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів був залучений висновок Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, який викладено в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.06.-01.07.2011 р. (надалі - Акт перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства).

При цьому, як вбачається з Акту перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства, відповідно до поданої Позивачем до Армянського відділення Красноперекопської ОДПІ АР Крим ДПС податкової звітності ПрАТ «Кримський Титан» за І квартал 2011 р. нараховано розмір податкового зобов'язання з екологічного податку із застосуванням коефіцієнта - 1, що не відповідає фактичному місцю розміщенню відходів, які забезпечують повне виключення забруднення атмосферного повітря, згідно із викладеним у таблиці №1 переліком та обсягів відходів, для яких не застосовано коефіцієнт - 3 при нарахуванні збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Згідно із зазначеним, враховуючи висновки Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, податковим органом було встановлено заниження ПрАТ «Кримський Титан» суми грошового зобов'язання з екологічного податку за І квартал 2011 р. на суму 102 578,14 грн. у зв'язку із нездійсненням Позивачем у декларації за І квартал 2011 р. та Розрахунку №1 до неї збільшення ставки податку за розміщення відходів, вказаних в таблиці №1 до Акту перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Разом із тим, відповідно до п.246.4 ст.264 ПК України за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, ставки податку, зазначені у п.246.1 - 246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази.

Так, з огляду на зміст Акту перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства та викладеної в ньому таблиці №1 встановлено, що ПрАТ «Кримський Титан» розміщує відходи у МВВ «Полігон для складування та захоронення промислових відходів та сміття», на якому відбувається забруднення атмосферного повітря за наслідками розміщення сипучих відходів, а саме: шлак печей випалювання; будівельні відходи; відходи, що утворилися при гасінні вапна; матеріали, що містять азбест пошкоджений або відпрацьований; шлам чорний твердий; шлам, що утворився від процесів знесолення води; та інші відходи.

Водночас, задекларований відхід фосфогіпс розміщується Позивачем у МВВ «Фосфогіпсосховище», на якому відбувається забруднення атмосферного повітря при вантажно-розвантажувальних роботах та в повітряну погоду.

Таким чином, оскільки для визначення податкових зобов'язань з екологічного податку за розміщення відходів є не тільки зберігання відходів у спеціально створеному МВВ, а й забезпечення внаслідок використання такого місця повного виключення забруднення атмосферного повітря, що за висновком Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища Позивачем не було забезпечено у МВВ «Полігон для складування та захоронення промислових відходів та сміття» та МВВ «Фосфогіпсосховище», як наслідок, суд вважає правомірним збільшення податковим органом у 3 рази ставки податку екологічного податку за розміщення відходів, визначених у таблиці №1 Акту перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства, на МВВ, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря податкового, сума якого з цих підстав збільшена на 102 578,14 грн.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що допущені Позивачем помилки при формуванні податкової звітності з екологічного податку за період з І-ІІІ квартали 2011 р. спричинили заниження нарахованої Позивачем суми податкового зобов'язання на 19 020 005,20 грн., в той час, як висновки податкового органу щодо такого заниження підтверджуються наявними в матеріалах доказами.

В той же час, положеннями пп.250.10.1 п.250.10 ст.250 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податку має кілька стаціонарних джерел забруднення або спеціально відведених для розміщення відходів місць чи об'єктів в межах кількох населених пунктів (сіл, селищ або міст) або за їх межами (коди згідно з Класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ) різні), то такий платник податку зобов'язаний подати до відповідного органу державної податкової служби за місцем розташування стаціонарного джерела забруднення або спеціально відведених для розміщення відходів місць чи об'єктів податкову декларацію щодо кожного стаціонарного джерела забруднення або спеціально відведеного для розміщення відходів місця чи об'єкта окремо.

Так, у перевіряємому періоді заниження розміру екологічного податку за І-ІІІ квартал 2011 р. на загальну суму 18 917 427,06 грн. виникло у зв'язку із безпідставним нездійсненням ПрАТ «Кримський Титан» декларування суми податку окремо за кожним видом відходу, розміщуваного у спеціально відведеному місці МВВ «Кислотонакопичувач» (не визначено суму податкового зобов'язання для відходу у вигляді «гідролізної кислоти» у загальному обсязі 182777,073 т (ІІ клас небезпеки)), які утворились Позивачем у виробничому процесі.

Водночас, загальна площа МВВ «Кислотонакопичувач» становить 4456,9015 га, у тому числі: Херсонська область - 464,45 га (10,4%); АР Крим - 3992,4515 га (89,6%).

При цьому, згідно із фактичним розподіленням площі МВВ «Кислотонакопичувач» сума заниження екологічного податку підлягає розподілу по територіальності у таких розмірах, зокрема:

- по Херсонській області (Чаплинська МДПІ Херсонської області) - 18 917 427,06х10,4%=1 967 412,41 грн.;

- по АР Крим (Армянське відділення Красноперекопської ОДПІ АР Крим ДПС) - 18 917 427,06х89,6%=16 950 014,65 грн.

Враховуючи вищенаведене, заниження Позивачем загального розміру суми екологічного податку 19 020 005,20 грн. у відповідності із розташуванням МВВ, належить до наступного розподілення, а саме: по Херсонській області - на 1 967 412,41 грн.; по АР Крим - всього на суму 17 052 592,79 грн. (16 950 014,65 грн. та 102 578,14 грн.).

Поряд із цим, відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп.54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Водночас, суд вважає за належне зазначити, у листі Вищого адміністративного суду України від 24.11.2011 р. №2198/11/13-11 вказано про те, що в розумінні п.123.1 ст.123 ПК України штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50% застосовуються не за сам факт повторного виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення протиправних діянь за обставин, передбачених п.п.54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 ПК України.

В той же час, згідно із п.7 підрозд.10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Оцінивши докази, які наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що Відповідачами доведено в порядку передбаченому ч.2 ст.71 КАС України правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 13.07.2012 р., прийнятого Красноперекопською ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим та №, № від 25.04.2012 р., прийнятими Чаплинською МДПІ Херсонської області, в той час, як Позивачем в повному обсязі не підтверджено правомірність визначення суми екологічного податку, позаяк спростовуються бухгалтерськими та первинними документами, а тому не вбачається підстав для задоволення позовних вимог, відповідно, прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Водночас, згідно із ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача, а оскільки сплачена ПрАТ «Кримський Титан» сума судового збору становить 487,20 грн., відповідно, решта суми судового збору (4384,80 грн.) має бути стягнута з Позивача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Кримський Титан» до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області та Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області відмовити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кримський Титан» (адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2, літ. А, ) решту суми судового збору у розмірі 4 384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп. на розрахунковий рахунок №4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: «Судовий збір за розгляд Окружним адміністративним судом м. Києва адміністративної справи №826/16468/14».

Контроль за виконанням даного пункту покласти на Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін