Справа № 826/14887/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2015 року 15:31 № 826/14887/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Огурцова О.П., Шулежка В.П., при секретарі судового засідання Білоус А.С., за участю представників: позивача - Кісельова Л.В., відповідача - Калініченко Н.С., третьої особи - Гаркуши В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт»
до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Енергоринок»
провизнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лігніт» (далі - ТОВ «Лігніт», позивач) з адміністративним позовом про (з урахуванням заяви від 03 грудня 2014 року):

- визнання неправомірними дій Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо відмови позивачу у включенні до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, здійсненої шляхом направлення листа від 05 вересня 2014 року № 03/13-5664;

- зобов'язання Міністерства енергетики та вугільної промисловості України розглянути питання про внесення позивача до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, шляхом розгляду підготовленого розрахунковим центром Державного підприємства «Енергоринок» переліку підприємств, що виявили бажання брати участь у процедурі погашення заборгованості, з включенням до переліку відомостей про позивача та видати наказ про затвердження переліку підприємств, що виявили бажання брати участь у процедурі погашення заборгованості, з включенням до такого переліку відомостей про позивача.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на наявність істотних обставин, що підтверджують протиправність дій відповідача щодо відмови ТОВ «Лігніт» у включенні до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, здійсненої шляхом направлення листа від 05 вересня 2014 року № 03/13-5664.

Зокрема, позивач звертає увагу, що відповідач не наділений правом прийняття рішень у формі, відмінній від наказів. А тому, на думку позивача, оскаржувані дії вчинені Міністерством енергетики та вугільної промисловості України поза межами наданих йому повноважень та не відповідають вимогам законодавства, що призвело до порушення законних інтересів позивача.

Окрім цього, позивач вважає, що з набуттям чинності змін до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 03.07.2014 № 1571-VII відновлюється місячний строк на подачу документів для включення до Реєстру.

Відповідач - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України в своїх запереченнях просить суд в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Лігніт» відмовити в повному обсязі, оскільки при вчиненні спірних дій діяв в рамках чинного законодавства України. Зауважує на відсутності законних підстав для включення позивача до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, у зв'язку з пропуском підприємством строку подачі підтверджуючих документів.

Третя особа - Державне підприємство «Енергоринок» вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що у ТОВ «Лігніт» відсутні будь-які правові підстави для включення до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року позивач звернувся до розрахункового центру Державного підприємства «Енергоринок» з листом № б/н щодо внесення товариства до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Зазначене звернення разом з додатками було скеровано на адресу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України листом № 02/21-8726 від 02.09.2014 року.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом від 03 жовтня 2014 року надало відповідь Державному підприємству «Енергоринок», яким було повідомлено останнього про відсутність підстав до включення позивача в реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Окрім цього, листом від 12 вересня 2014 року Державне підприємство «Енергоринок» повернуло позивачу пакет документів, надісланий до Розрахункового центру. Підставою для такого рішення став лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05 вересня 2014 року № 03/13-5665 та закінчення 26.10.2005 року строку на прийом документів.

Незгода позивача з діями відповідача щодо відмови у включенні ТОВ «Лігніт» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, обумовила позивача звернутися до адміністративного суду з позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ТОВ «Лігніт», виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу регулює Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 № 2711-IV (далі - Закон № 2711-IV).

Дія вказаного Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Стаття 1 Закон № 2711-IV містить визначення термінів:

- підприємства паливно-енергетичного комплексу - гірничі підприємства (шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики), газодобувні підприємства, котельні, підключені до магістральних теплових мереж, а також підприємства, які на дату виникнення заборгованості мали ліцензію хоча б з одного виду діяльності: виробництва електричної енергії; передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами; передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; постачання електричної енергії за регульованим тарифом; оптового постачання електричної енергії; транспортування природного газу магістральними трубопроводами; транспортування природного і нафтового газу розподільними трубопроводами; транспортування нафтопродуктів магістральними трубопроводами; постачання природного газу за регульованим тарифом (пункту 1.1 статті 1);

- реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості (далі - Реєстр) - автоматизована комп'ютерна база даних, яка ведеться оптовим постачальником електричної енергії та призначена для накопичення, систематизації і зберігання відомостей про підприємства паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, а також для видачі відповідних документів, які підтверджують участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, визначеної цим Законом, і забезпечення інформацією користувачів Реєстру (пункт 1.6 статті 1);

- розрахунковий центр - підрозділ оптового постачальника електричної енергії - державного підприємства «Енергоринок», уповноважений здійснювати функції, визначені цим Законом, зокрема ведення Реєстру, координації дій учасників розрахунків під час проведення процедури погашення заборгованості (пункт 1.7 статті 1);

- розрахункова дата - дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2013 року, а для казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії - 1 липня 2011 року (пункт 1.8 статті 1).

Порядок участі підприємств паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості визначений статтею 3 Закону № 2711-IV, яка набирає чинності через два місяці з дня опублікування Закону.

Як передбачено пунктом 3.1 статті 3 Закону № 2711-IV для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1163 затверджено Порядок ведення реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, та користування його даними (далі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає механізм формування, ведення та користування даними реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості (далі - підприємства), права та обов'язки держателя реєстру, його адміністратора та користувачів, доступу до інформації, що міститься у ньому.

Держателем реєстру є Мінпаливенерго (пункт 3 Порядку).

Відповідно до пункту 4 Порядку Мінпаливенерго:

- приймає рішення про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, що прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості (далі - перелік), а також про їх виключення з реєстру;

- здійснює контроль за виконанням адміністратором реєстру покладених на нього функцій;

- використовує інформацію реєстру для забезпечення виконання завдань, покладених на нього Законом.

Адміністратором реєстру є розрахунковий центр, згідно із пунктом 5 Порядку, є підрозділ оптового постачальника електричної енергії - державного підприємства «Енергоринок», що забезпечує ведення та користування даними реєстру, зокрема:

1) створює автоматизовану комп'ютерну базу даних для системи реєстру, забезпечує розроблення її програмного забезпечення і відповідних інструктивних документів;

2) забезпечує технічне функціонування автоматизованої комп'ютерної бази даних, збереження інформації та захист її від несанкціонованого доступу і руйнування;

3) формує систему реєстру;

4) проводить операції в реєстрі, зокрема з ведення особових записів підприємств, внесення змін до реєстру;

5) готує перелік підприємств та подає його на розгляд Мінпаливенерго;

6) повідомляє підприємства про включення їх до переліку, що подається на розгляд Мінпаливенерго;

7) подає Мінпаливенерго списки підприємств, що виключаються з реєстру;

8) повідомляє підприємства про включення їх до реєстру та виключення з нього;

9) здійснює приймання, облік та оброблення запитів користувачів реєстру;

10) видає підприємствам витяги з реєстру, зокрема про операції в реєстрі;

11) веде журнали обліку та інші документи реєстру;

12) здійснює приймання, облік і зберігання документів, що забезпечують формування та ведення реєстру;

13) надає на запити користувачів відповідну інформацію з реєстру.

Адміністратор реєстру, відповідно до пункту 6 Порядку, несе відповідальність за своєчасне формування реєстру, відповідність внесеної до реєстру інформації про підприємство документам, на підставі яких здійснюється реєстрація, та її збереження.

Адміністратор реєстру визначає перелік осіб, що мають право вносити інформацію про підприємства до реєстру, зміни до цієї інформації, оформляти витяги з реєстру, зокрема про операції в реєстрі.

Користувачами реєстру, згідно із пунктом 7 Порядку, є:

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування;

- розпорядники бюджетних коштів;

- державні цільові фонди;

- підприємства - учасники розрахунків;

- суди та правоохоронні органи.

Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 статті 3 Закону № 2711-IV визначено, що для внесення до Реєстру підприємство паливно-енергетичного комплексу протягом одного місяця з дня набрання чинності цією статтею подає до розрахункового центру підтверджувальні документи, у тому числі:

- копію рішення органу управління підприємства щодо участі у процедурі погашення заборгованості;

- копію установчих документів;

- копії наявних ліцензій;

- копію балансу підприємства та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період;

- довідку, складену підприємством у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період.

Підтверджувальні документи підписуються або засвідчуються уповноваженою особою підприємства. Повноваження особи, яка подає підтверджувальні документи, встановлюються відповідно до вимог законодавства. Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у підтверджувальних документах, несуть учасники розрахунків.

Адміністратор, згідно із пунктом 10 Порядку, зазначає в реєстрі дату подання уповноваженою особою заяви підприємства і підтвердних документів.

Про прийняття рішення щодо внесення або відмови у внесенні підприємства до переліку адміністратор реєстру письмово повідомляє підприємство із зазначенням у разі відмови її причин.

Підставою для відмови у внесенні підприємства до переліку, відповідно до пункту 11 Порядку, може бути:

- невідповідність підприємства, що подало підтвердні документи, вимогам пункту 1.1 статті 1 Закону № 2711-IV;

- подання не всіх передбачених Законом № 2711-IV документів, а також недотримання вимог оформлення поданих документів, передбачених цим Порядком;

- закінчення строку подання підтвердних документів.

Адміністратор реєстру протягом десяти днів після закінчення строку, встановленого для подання підприємствами підтвердних документів, формує перелік і подає його до Мінпаливенерго на розгляд (пункт 12 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2014 року позивачем з метою включення його до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, було подано до Державного підприємства «Енергоринок» відповідну заяву, за результатами розгляду якої позивачу було відмовлено у включенні до реєстру.

Підставою відмови є закінчення строку подання підтверджуючих документів.

У той же час, при вирішенні вказаної справи, суд виходить з наступного.

Так, строк для звернення із заявою та підтверджуючими документами становить один місяць з дня набрання чинності статтею 3 Закону № 2711-IV.

Водночас, стаття 3 Закону № 2711-IV набирає чинності через два місяці з дня його опублікування (пункт 12.2 статті 12 Прикінцевих положень Закону № 2711-IV).

Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» № 2711-IV офіційно опулікований в газеті «Голос України» 26 липня 2005 року.

Отже, місячний строк для подачі заяви та підтверджуючих документів скінчився 26 жовтня 2005 року.

В той же час позивач звернувся із заявою та підтверджуючими документами лише 27 серпня 2014 року, тобто після закінчення встановленого строку, що є підставою для відмови йому у внесення товариства до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 № 2711-IV.

При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення розрахунків у паливно-енергетичному комплексі» від 03.07.2014 № 1571-VII, як на підставу для автоматичного поновлення строків для звернення із заявою та підтверджуючими документами, оскільки зміни вносились до пункту 1.8 статті 1 та пункту 3.4 статті 3 Закону № 2711-IV, а саме: встановлено нову розрахункову дату та продовжено процедуру погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу.

Окрім цього, суд звертає увагу, що лист від 05 вересня 2014 року № 03/13-5664, дії відповідача щодо оформлення якого оскаржуються позивачем, був складений відповідачем за результатами розгляду звернення Державного підприємства «Енергоринок» від 14 серпня 2014 року № 02/21-8271, в той час як позивач звернувся з відповідною заявою лише 27 серпня 2014 року.

Також, з тексту листа від 05 вересня 2014 року № 03/13-5664 вбачається, що він складений за результатами розгляду звернень ряду інших підприємств з проханням включення їх до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу відповідно до Порядку № 1163.

Натомість, в матеріалах справи наявна відповідь Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, оформлена листом від 03 жовтня 2014 року № 03/13-6275, яка надавалась відповідачем Державному підприємству «Енергоринок» безпосередньо щодо включення ТОВ «Лігніт» до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

При цьому, позивачем така відмова під час розгляду вказаної справи не оскаржувалася.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 п. 4 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 382/2011, Міненерговугілля України відповідно до покладених на нього завдань інформує та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у паливно-енергетичному комплексі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пп. 3.2.6 п. 3.2 та п. 3.5. ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року № 2711-IV та п. 13, 17 Порядку ведення реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості та користування його даними, затвердженим постановою КМУ від 07.12.2005 № 1163, передбачено лише видання наказів Міненерговугілля про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу та про виключення підприємств з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Нормами вказаного Закону та нормативно-правових актів інших підстав для видання наказів Міненерговугілля, як-то про відмову у включенні підприємства до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, як помилково вважає позивач. Законом не передбачено.

Водночас, суд також звертає увагу, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» від 27 січня 2010 р. № 77 установлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб'єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Згідно ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 року № 2806-IV документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затверджено Законом України від 19.05.2011 року № 3392-VI.

Відповідно до додатку до вказаного Закону «Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», останній не містить таких документів, як накази Міненерговугілля про включення/виключення або листування про відмову у включені до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу.

За вказаних обставин, судом не береться до уваги посилання позивача на застосування у вказаних спірних правовідносинах принципу мовчазної згоди.

Відтак, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання неправомірними дій Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо відмови позивачу у включенні до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, здійснена шляхом направлення листа від 05 вересня 2014 року № 03/13-5664 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зважаючи на пов'язаність позовних вимог, позовна вимога про зобов'язання Міністерства енергетики та вугільної промисловості України розглянути питання про внесення позивача до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості, шляхом розгляду підготовленого розрахунковим центром Державного підприємства «Енергоринок» переліку підприємств, що виявили бажання брати участь у процедурі погашення заборгованості, з включенням до переліку відомостей про позивача та видати наказ про затвердження переліку підприємств, що виявили бажання брати участь у процедурі погашення заборгованості, з включенням до такого переліку відомостей про позивача до задоволення також не підлягає.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко
Судді: О.П. Огурцов
В.П. Шулежко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09.02.2015 р.