Справа № 806/4855/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Житомир справа № 806/4855/14

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токарева М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області №1104 від 21.10.2014 року "Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України". В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що спірне рішення прийнято на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" який втратив чинність з 1 січня 2011 року і на час прийняття оскарженого рішення не діяв, а тому не міг бути правовою підставою для застосування фінансових санкцій.

Позивач просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Представник відповідача направив на адресу суду клопотання у якому просив справу розглянути за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області проведено перевірку щодо правильності нарахування, обчислення та сплати платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірних відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 29.06.1995 року по 22.09.2014 року, за результатами якої складено акт №439 від 23.09.2014 року.

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неподання комплекту документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей за 2005, 2007 - 2009 роки та відомості про суми доплати до мінімального страхового внеску за 2010 рік.

На підставі вказаних висновків акту перевірки, контролюючим органом винесено рішення №1104 від 21.10.2014 року "Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України". Вказаним рішенням до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 1407,68 грн. за неподання комплекту документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей за 2009 рік у строки визначені законодавством.

Досліджуючи спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Спірне рішення управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області винесено на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (N 2464-VI), наведена вище норма матеріального права із Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (N 1058-IV) була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону N 1058-IV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2464-VI.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що нарахування після 1 січня 2011 року управлінням ПФУ на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону N 1058-IV позивачу штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до цієї дати, є протиправним.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2012 року (N 21-367а12) та від 04.06.2013 року (№21-170а-13).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З наведених вище підстав, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області №1104 від 21.10.2014 року "Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України" є неправомірним та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області №1104 від 21.10.2014 року "Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України".

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева