Справа № П/811/4459/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року справа №П/811/4459/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов приватного підприємства «ТД Бастіон» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулось до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 грудня 2014 року, яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 36500 грн. та накладено штрафну санкцію - 18250 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів з ТОВ «Барій Стандарт» (далі - Товариство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акт про неможливість проведення зустрічної перевірки згаданого контрагента.

Ухвалою суду від 17 березня 2015 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.213)

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, Підприємство займається діяльністю, яка пов'язана з наданням послуг охорони.

01 серпня 2014 року Підприємство (замовник) та Товариство (виконавець) уклали договори про надання маркетингових послуг і навчання персоналу (а.с.54, 86).

У актах сторони правочину погодили вартість наданих послуг, яка склала 39300 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 6550 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, рахунок-фактури від 01 серпня 2014 року, податкову накладну від 29 серпня 2014 року (а.с.84-85).

29 серпня 2014 року сторони уклали акти приймання-передачі послуг (а.с.83, 87-88).

Підприємство розрахувалось з Товариством у готівковій формі (а.с.89-94).

01 серпня 2014 року Підприємство (замовник) та Товариство (виконавець) уклали договір про надання транспортних послуг по перевезенню співробітників (охоронців) (а.с.75).

У акті сторони правочину погодили вартість наданих послуг, яка склала 179700 грн. (з урахуванням податку на додану вартість на 29950 грн.) (а.с.77).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, рахунок-фактури та податкову накладну від 01 серпня 2014 року (а.с.78-79).

31 серпня 2014 року сторони уклали акт приймання-передачі послуг (а.с.76-77).

Працівники Підприємства розвозились на об'єкти охорони, щодо яких укладено договори (а.с.109-202).

Розрахунок за наданні послуги проведено у готівковій формі (а.с.89-94).

З 24 по 25 листопада 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством за серпень 2014 року (а.с.10-28).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акт про неможливість проведення зустрічної перевірки діяльності контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 36500 грн. та накладено штрафну санкцію - 18250 грн. (а.с.29).

07 листопада 2014 року відповідачем складено акт про неможливість проведення зустрічної перевірки Товариства під час здійснення господарських відносин з контрагентами за серпень 2014 року (а.с.44-53).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення Товариством господарських відносин впродовж строку, який перевірявся податковим органом.

За результатом проведення перевірки діяльності Товариства керівник податкового органу не прийняв жодних рішень негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства податкова інспекція не прийняла жодного рішення та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсним договорів, котрі уклав платник податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховано податкові зобов'язання Товариства, з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємсвтом.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на акт про неможливість проведення зустрічної перевірки діяльності згаданого контрагента як незаперечний доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договору, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклали Підприємство з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (податкові накладні, акт приймання-передачі, квитанції про сплату коштів, договори).

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Товариством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку послуг, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року, яким приватному підприємству «ТД Бастіон» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 36500 грн. та застосовано штрафну санкцію - 18250 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «ТД Бастіон» судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей