Справа № 2а-2474/11/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 24799/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року у справі за позовом управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області до Державної інспекції з контролю за цінами в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області 24.06.2010 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Закарпатській області в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 11 червня 2010 року яким застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін в сумі 161 010,00 грн.; визнати протиправним та скасувати припис від 11 червня 2010 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що як зафіксовано в акті перевірки, Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області отримувало плату за підготовку і видачу висновків з надання земельних ділянок у користування та висновків щодо умов надання земельної ділянки для юридичних осіб з розмірах, встановлених вимогами наказу Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124.

Вказує, що підготовка вказаних висновків належить до таких земельно-кадастрових робіт і послуг як "надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель", тому могла здійснюватися на платній основі згідно п.5 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів з урахуванням розмірів оплати, встановлених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124.

Також вказує, що висновки з надання земельних ділянок у користування і висновки щодо умов надання земельної ділянки не підпадають під визначення документа дозвільного характеру, оскільки не дають право суб'єкту господарювання на провадження певних дій у сфері господарської діяльності, а є лише документами, які готуються в ході оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Акту перевірки від 04.06.2010 року, проведеної державним інспектором з контролю за цінами Івановчик І.О. за період з 01 січня 2008р. по 30 квітня 2010р., Державною інспекцією з контролю за цінами в Закарпатській області було встановлено, що Головним управлінням Держкомзему у Закарпатській області, стягнуто плату за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативними актами, що встановлюють відповідні переліки платних послуг /а.с.11-17/.

Згідно рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №000016 від 11 червня 2010 року, управлінням Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області було порушено вимоги постанови KM України від 01 листопада 2000 року №1619 «Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів», вирішено вилучити в управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області у дохід державного бюджету 53670,00 грн. та 107340,00 грн. /а.с.18/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що послуга по підготовці висновків з надання земельних ділянок не відноситься до послуг з «надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель», розмір плати за яку застосовувався позивачем, тому стягнення плати за надання даної послуги є порушенням вимог п.5 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 листопада 2000р. №1619.

Також зазначає, що висновки не мають жодних ознак документу консультативного характеру, тому стягнення управлінням плати за видачу таких є порушенням вимог Закону України «Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності» №2806 від 06 вересня 2005р., оскільки, цим законом не встановлено стягнення плати за видачу висновку з надання земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проведення цінової політики згідно припису п.3 ст.116 Конституції України віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.

Згідно статті 7.11.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994р. №334, перелік платних послуг, які можуть надаватись установами, організаціями, які створені органами державної влади та є неприбутковими установами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення» №507 від 03 грудня 1990 року передбачено, що державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до ст.4 цього ж Закону, Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій, електроенергетики, централізованого теплопостачання, водопостачання та водовідведення; визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Оскільки Головне управління Держкомзему у Закарпатській області є установою, створеною органом державної влади та є неприбутковою установою, відповідно до вищезазначених законодавчих актів, перелік платних послуг, які можуть надаватись даною установою встановлюється виключно Кабінетом Міністрів України.

Перелік видів земельно-кадастрових робіт і послуг, які можуть виконувати та надавати на платній основі Державні органи земельних ресурсів, передбачений п.5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» №1619 від 01.11.2000р. (далі - Порядок).

Зважаючи на це, запроваджено регулювання тарифів (розміру оплати) на роботи/послуги, які надаються Державними органами земельних ресурсів, шляхом встановлення їх рівня спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.01р. №97/298/124 «Про затвердження Розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг» (далі - Розміри оплати).

Виходячи з наведених вище норм, колегія суддів, погоджується, що твердження позивача про те, що підготовка висновків з надання земельних ділянок у користування належить до таких земельно-кадастрових робіт і послуг як «надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель» і могла здійснюватись на платній основі згідно п.5 Порядку, з урахуванням Розмірів оплати є безпідставним.

У висновках з надання земельних ділянок позивачем зазначено про те, що головним управлінням розглянуто матеріали щодо розміщення певних об'єктів на певній земельній ділянці, матеріали погоджені іншими установами, організаціями та органами влади, і виходячи з вищенаведеного, Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області не заперечує проти розміщення даного об'єкту при дотриманні чинного законодавства та певних умов.

Тому колегія суддів вважає, що зі змісту зазначених висновків випливає, що вони не мають жодних ознак документу консультативного характеру.

Згідно п.5 Порядку, надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель може надаватись на платній основі.

Вартість плати за цю послугу встановлена п.2 таблиці 6.1 Розмірів оплати. Даним пунктом встановлюється плата за надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, суміжного землекористування, державного земельного кадастру, кількісної та якісної характеристики земельних угідь, економічної та грошової оцінки земель, приватизації земельних ділянок шляхом викупу, порядку приватизації та оренди земельних ділянок, вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднього погодження місця розташування об'єктів, інших питань використання та охорони земель тощо.

На думку колегії суддів, твердження позивача щодо порядку та рівня оплати за вказані послуги є суперечливими, та такими, що не підтверджуються діючими нормативними актами.

Таким чином, якщо підготовка висновків з надання земельних ділянок у користування належить до таких земельно-кадастрових робіт і послуг як «надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель», плата за надання зазначених висновків мала би відповідати розмірам, визначеним п.2 таблиці 6.1 Розмірів оплати, а саме: 5,00 грн. - для юридичних осіб та 25,00 грн. - для фізичних осіб.

Однак, Управлінням Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області розмір плати за підготовку висновків з надання земельних ділянок визначений п.2 таблиці 6.1 Розмірів оплати не застосовувався, проте застосовувався розмір плати, встановлений п.9 таблиці 6.1 Розмірів оплати, який не має жодного відношенням до послуги «надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вваж є, що послуга по підготовці висновків з надання земельних ділянок не відноситься до послуг з «надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, інших питань використання та охорони земель», стягнення плати за надання даної послуги є порушенням вимог Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000р. №1619.

Зазначене, на думку суду, підтверджує суперечливість у підходах Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області до застосування вартості послуг, порушення порядку застосування плати за послуги, рівень яких регулюється, та відповідно порушення державної дисципліни цін.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності» від 06.09.05р. №2806-IV, документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, погодження, свідоцтво тощо, який дає суб'єкту господарювання право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що висновки з надання земельних ділянок не підпадають під визначення документа дозвільного характеру, оскільки не дають право на проведення певних дій у сфері господарської діяльності, а є лише документами, які готуються в ході оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, є безпідставним оскільки зміст висновків свідчить, що вони не стосуються оформлення прав власності на земельні ділянки, в них йдеться про надання дозволу на розміщення об'єктів, на яких буде проводитись господарська діяльність на певній земельній ділянці.

У висновку зазначається, що Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області не заперечує проти розміщення даного об'єкту, тобто фактично, даною установою надається дозвіл та право суб'єкту господарювання проводити певні дії (розміщувати об'єкти, на яких буде проводитись господарська діяльність) щодо здійснення господарської діяльності

Частиною 1 статті 4 вищевказаного Закону визначено, що платність або безоплатність видачі документа дозвільного характеру встановлюється виключно законами. Даним законом стягнення плати за видачу висновку з надання земельної ділянки, не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що стягнення Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області плати за видачу висновків з надання земельних ділянок, є порушенням вимоги ч.1 ст.4 Закону України «Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності» від 06.09.05p. №2806-IV, та п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2000р. №1619 «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів».

Згідно ст.13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ст.19 Господарського кодексу України та «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. №1819 (далі - Положення), контрольно-наглядові функції з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів на продукцію і послуги, покладено на Державну інспекцію з контролю за цінами.

Відповідно до пп.1, 5 п.5 Положення, Держцінінспекція має право проводити в органах виконавчої влади, підприємствах, установах та організаціях перевірки, пов'язані з формуванням, встановленням та застосуванням цін і тарифів та приймати рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необґрунтовано одержаної підприємством, установою, організацією виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі.

Зазначеним нормативним актом коло питань, що є в компетенції інспекції, не обмежено питаннями проведення перевірок та аналізу формування і застосування лише регульованих цін і тарифів.

Пунктом 1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.01р. №298/519 передбачено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до положень зазначеної інструкції, порушенням порядку встановлення і застосування цін, за які накладаються економічні санкції, серед інших, є застосування цін (тарифів) суб'єктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг.

Таким чином, на думку колегії суддів, в процесі перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами досліджуються питання, чи передбачено відповідними нормативно-правовими документами стягнення плати за послуги, що надаються суб'єктом господарювання.

Тому колегія суддів вважає, що під час проведення перевірки Управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області, Державна інспекція з контролю за цінами в Закарпатській області діяла в межах своїх повноважень передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року у справі №2а-2474/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук