Справа № 826/19406/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Арсенійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перша паливна компанія» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Перша паливна компанія» про накладення арешту на кошти та цінності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках, товариства з обмеженою відповідальністю «Перша паливна компанія» () (далі по тексту- ТОВ «Перша паливна компанія»): ПАТ «ПУМБ», МФО 334851 (р/р: № 8714 - долар США, № 8714 - євро, № 8714 - українська гривня, № 9418 - українська гривня, № 6974 - долар США, № 6974 - євро); АТ «КБ «СОЮЗ», МФО 380515 (р/р: № 1578 - російський рубль, № 1578 - долар США, № 1578 - євро, № 1578 - українська гривня); АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. Києві, МФО 380805 (р/р: № 9 - українська гривня).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Перша паливна компанія» зареєстроване в ЄДРПОУ 13.11.2011 та перебуває на обліку в ДПІ в Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві .

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Перша паливна компанія» (код за ) подано до податкового органу декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року та жовтень 2014 року, в яких самостійно визначено суми податкового зобов'язання у розмірі 33 514, 00 грн. та 14 618 704, 00 грн. відповідно.

Враховуючи вимоги статті 59 Податкового кодексу України, позивачем виставлено відповідачу податкову вимогу 04 листопада 2014 року № 9960-25 на суму 12 712 328, 66 грн.

Вказана податкова вимога була отримана генеральним директором ТОВ «Перша паливна компанія» Ягубовим О.А. 05 листопада 2014 року, що підтверджується його розпискою.

Як вбачається з картки особового рахунку, у відповідача станом на 30 листопада 2014 року податковий борг становить 11 096 288, 26 грн., в тому числі пеня - 21 489, 60 грн.

Враховуючи викладене вище та несплату ТОВ «Перша паливна компанія» податкового боргу у розмірі 11 096 288, 26 грн., позивач в порядку пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг платника є узгодженим, балансова вартість майна менша суми податкового боргу, податковим органом вжито всіх необхідних заходів, визначених Главою 9 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу передбачене право податкового органу звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Дані положення визначають як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

При цьому накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежене сумою податкового боргу такого платника.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95- 99 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Підстави для відкликання податкової вимоги встановлені ст.60 Податкового кодексу України.

Положеннями Податкового кодексу України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст.60 Податкового кодексу України.

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

При цьому відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується податкова заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 11 096 288, 26 грн.

На виконання пункту 59.1 статті 59 ПК України позивачем 05 листопада 2014 року було вручено уповноваженій особі платника податків податкову вимогу від 04 листопада 2014 року № 9960-25 на суму податкового боргу у розмірі 12 712 328, 66 грн., що підтверджується розпискою про отримання.

Докази оскарження податкової вимоги за визначеними контролюючим органом податковими зобов'язаннями в матеріалах справи відсутні.

Згідно п.87.9 ст.87 Податкового Кодексу України в разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у передбачених законом випадках.

Також з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу відповідно до ст.88 та ст.89 Податкового кодексу України. При цьому на податковий орган покладаються певні обов'язки задля забезпечення погашення податкового боргу, а саме: складання акту опису майна, реєстрування податкової застави у відповідному державному реєстрі тощо.

На виконання положень ст. 89 ПК України заступником начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві 05.11.2014 року прийнято рішення № 120/26-50-25-01-09 про опис майна у податкову заставу.

14 листопада 2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт № 53/26-50-25-07-10 опису майна, відповідно до якого загальна вартість наявного та описаного майна відповідача становить 245 292, 52 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2015 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві зверталася з поданням про стягнення коштів за податковим боргом, за результатами розгляду якого Окружним адміністративним судом м. Києва постановою від 13 січня 2015 року подання було задоволено та стягнуто кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Перша паливна компанія» () з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків: ПАТ «ПУМБ», МФО банку 334851, номери рахунків: 8714 (долар США);8714 (євро); 8714 (українська гривня); 9418 (українська гривня); 6974(долар США); 6974 (євро); АТ «КБ «СОЮЗ», МФО банку 380515, номери рахунків: 1578 (російський рубль); 1578 (долар США); 1578 (євро); 1578 (українська гривня); АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО банку 380805, номер рахунку 9 на суму податкової заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 10 605 958, 74 грн. (десять мільйонів шістсот п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень 74 коп.)

Таким чином, станом на час вирішення вказаної справи, сума заборгованості відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 10 605 958, 74 грн.

Вказана сума заборгованості є узгодженою, балансова вартість майна, що перебуває у податковій заставі, менша від суми податкового боргу, податковим органом вжито всіх необхідних заходів, визначених Главою 9 Податкового кодексу України, з метою стягнення податкового боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на ту обставину, що 26 січня 2015 року відповідачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок у звітному періоді - за вересень 2014 року, у зв'язку з чим відбулося зменшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податковий борг, визначений податковим органом у податковій вимозі від 04 листопада 2014 року № 9960-25, перестав існувати, суд оцінює критично, оскільки постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у даній справі була прийнята 21 січня 2015 року, а податковий борг був узгодженим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перша паливна компанія» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення (ч.5 ст.254 КАС України)та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 19.03.2015 року

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.