Справа № 804/1293/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 р. Справа № 804/1293/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріЗоідзе Т.А.
представника позивача Котенко Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м.Дніпропетровськ" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Підставою для застосування адміністративного штрафу послужив акт «Про не надання документів» від 03.12.2014 року за № 4618/2201/00373882, та податкове повідомлення - рішення , яке було складено з посиланням на підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II Податкового кодексу України ст.121 п. 121.1 абз.1 Податкового кодексу України про встановлення порушення ст.85 п.85.2 Податкового кодексу України.
Представник позивача у судове засідання з'явився, адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив наступне.
02.12.2014 року, в ході проведення планової виїзної перевірки ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ», посадовими особами позивача порушено вимоги п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: не надано на офіційний запит ревізорів документи., незважаючи на те, що п.85.2 ст.85 ПКУ передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Термін зберігання первинних документів, звітності та іншої документації визначено також у Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5.
Таким чином, з огляду на те, що позивачем не надано витребувані контролюючим органом документи, які б підтвердили дані податкового обліку, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 02.12.2014 року Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ», за результатами якої складено акт «Про не надання документів» від 03.12.2014 року за № 4618/2201/00373882.
Відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;
2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно до п. 12 постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» , письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин у разі, серед іншого, виявлення за результатами аналізу податкової інформації, якщо така інформації виявлена не за результатами перевірок інших платників податків, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Також суд зазначає, що згідно з п. 85.2 ПКУ платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому контролюючі органи мають право:
- проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;
- запитувати й вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Отже, суд зазначає, що контролюючий орган має право вимагати від платника податків первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову та статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи з урахуванням строків їх зберігання, передбачених ПКУ в тому числі за період, який вже було перевірено контролюючими органами, а не всі підряд документи суб'єкта господарювання.
За загальним правилом, платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті ДПІ, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту. Коли за результатами перевірок інших платників податків або за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби , платник податків зобов'язаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту (п.п. 5 п. 73.3. ст. 73 ПКУ та п. 14 Постанови № 1245).
Як зазначив представник позивача у судовому засідання, позивачем були надані запитувані відповіді та документи, що підтверджується наданими суду доказами, а саме:
- щодо документального підтвердження дебіторської та кредиторської заборгованості - документи передані на 36 аркушах (номер запису 114 від 09.12.2014 року в книзі передачі документів);
- договори по наданому та отриманому в оренду обладнанню - документи передані, акт від 04.12.2014 року;
Що стосується надання пояснень щодо розбіжностей між декларацією з податку на прибуток підприємства в частині відображення доходів , що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування та обсягом продажу в декларації по податку на додану вартість, то діючими нормативними документами стосовно ведення податкового та бухгалтерського обліку, то суд зазначає, що ведення обліку таких розбіжностей не передбачено, а отже вимога є незаконною.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то вимагати від підприємства копії документів, які не свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби перевіряючи не мають права.
Таким чином, суд вважає, що вимоги надати пояснення та копії документів на підставах, що не підтверджують факт приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, є перевищенням меж службових повноважень, в розумінні п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України.
Згідно п. 20.1.6 ст. 20 Податкового кодексу України органи ДПС мають право отримувати безоплатно від платників податків інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків , з урахуванням п.85.4 Податкового кодексу України стосовно того , що «При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.»
Суд звертає увагу на те, що в даному випадку фактів приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства не встановлено.
Відповідно до частини 8 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється вимагати від суб'єктів господарювання надання статистичної інформації та інших даних, не передбачених законом або з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів обґрунтованість своїх висновків, що знайшли відображення в Акті № 4618/2201/00373882, суд приходить до висновку, що дії позивача стосовно надання копій документів, відповідають положенням норм чинного законодавства України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує судові витрати позивачу згідно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.
Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» судові витрати в розмірі 182, 70 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко