Справа № 182/3314/14-а (2-а/0182/157/14)
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2015 р. м. Київ К/800/4984/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірною частини рішення та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Головне управління ПФ), Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі - Управління ПФ) про визнання частково неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що має достатній загальний та спеціальний стаж роботи трактористом та був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Це, на думку позивача, дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-XII).

Посилаючись на те, що досяг необхідного віку, а Управління ПФ відмовляється призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, просив: визнати неправомірним рішення комісії при Головному управлінні ПФ від 4 липня 2013 року № 17 в частині незарахування періодів його роботи трактористом з 1 по 30 вересня 1984 року, з 1 по 31 листопада 1984 року, з 1 січня 1988 року по 31 грудня 1994 року, з 1 січня 1996 року по 25 травня 2000 року у колгоспі (згодом перетвореному у КСП, а потім у ТОВ) «Дружба». Також просив зарахувати йому відповідний стаж та визнати неправомірним рішення Управління ПФ про відмову призначення йому пенсії, зобов'язавши Управління ПФ призначити, нарахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах починаючи з 20 лютого 2014 року.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення № 17 комісії при Головному управлінні ПФ в частині незарахування періодів роботи позивача трактористом з 1 по 30 вересня 1984 року, з 1 січня 1988 року по 31 грудня 1994 року, з 1 січня 1996 року по 25 травня 2000 року у колгоспі «Дружба» та КСП «Дружба». Рішення Управління ПФ щодо відмови призначити позивачу пенсію визнано неправомірним, та зобов'язано зарахувати відповідний стаж, призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах починаючи з дати звернення за призначенням пенсії.

У касаційній скарзі Управління ПФ, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивача 29 січня 1981 року він прийнятий трактористом в колгосп «Дружба» і звільнений 25 травня 2000 року. Інших записів у трудовій книжці за цей період немає.

4 липня 2013 року комісія при Головному управлінні ПФ розглянула заяву позивача про підтвердження періодів роботи, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та винесла рішення від 4 липня 2013 року № 17, яким підтверджено періоди роботи трактористом з 29 січня 1981 року по 31 серпня 1984 року, з 1 по 31 жовтня 1984 року, з 1 грудня 1984 року по 31 грудня 1987 року з 1 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року. У зарахуванні решти періодів роботи до пільгових - відмовлено.

Предметом розгляду комісії були особові рахунки позивача в колгоспі «Дружба» за 1981-2000 роки, в яких вказана кількість відпрацьованих вихододнів та суми нарахувань. У відповідних довідках містяться відомості про роботу позивача: з січня 1981 року по серпень 1884 року - трактористом; у вересні 1984 року - механізатором; у жовтні 1984 року - трактористом; у листопаді 1984 року - слюсарем; з грудня 1984 року по грудень 1987 року - трактористом; з січня 1988 по грудень 1994 року - механізатором; з січня 1995 року по грудень 1995 року - трактористом; з січня 1996 року по червень 2000 року - механізатором.

Крім того встановлено, позивач працював трактористом в АФ «Росток» у період з 2 лютого 2005 року по 1 червня 2010 року (пільговий характер цього періоду стажу є беззаперечним).

Звернувшись 20 лютого 2014 року до Управління ПФ із заявою про призначення пенсії, позивач надав також довідку ТОВ «Дружба» про те, що він у період з 29 січня 1981 року по 25 травня 2000 року був членом відповідного колгоспу та щороку відпрацьовував необхідну кількість вихододнів. Крім того, у довідці ТОВ «Дружба» зазначено, що у названий період позивач був постійно зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції.

Рішенням Управління ПФ від 28 лютого 2014 року, прийнятим на підставі висновків комісії при Головному Управлінні ПФ, позивачу відмовлено у призначенні пенсії з пільговим зниженням пенсійного віку.

Задовольнивши позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконання позивачем роботи, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується записами трудової книжки та уточнюючими довідками роботодавця.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів передчасними.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Колегія суддів зазначає, що визначальною обставиною для встановлення пільгового характеру спірного стажу є не тільки встановлення роботи позивача трактористом, а й встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок N 637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно з вимогами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 таке підтвердження здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідною комісією розглянуто питання про характер стажу позивача та зроблено висновок про відсутність підстав вважати частину його стажу пільговим. На підставі цього висновку винесене оскаржуване рішення Управління ПФ про відмову в призначенні пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів щодо протиправності таких рішень лише з огляду на наявність уточнюючих довідок роботодавця, оскільки зміст таких довідок частково спростовується відомостями первинних бухгалтерських документів.

Зокрема, у довідці ТОВ «Дружба» зазначено, що увесь період роботи протягом 1981-2000 років позивач працював трактористом та був постійно зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Водночас, з первинних документів вбачається, що у листопаді 1984 року позивач працював слюсарем.

Таким чином, правильність та достовірність відомостей довідки викликала у пенсійних органів обґрунтовані сумніви.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу також відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу роботи періодів, коли згідно з первинними документами його посада зазначена як механізатор.

Колегія суддів звертає увагу, що єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» запроваджено у 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Таким чином, не будь-яка особа, яка працювала механізатором, має право на пільгове зниження пенсійного віку за правилами статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Водночас, сама лише наявність розбіжностей щодо назви професій не означає, що відомості про виконання позивачем роботи тракториста є недостовірними, та автоматично не позбавляє права на пільгове пенсійне забезпечення.

Натомість, ці розбіжності або неповні відомості повинні бути спростовані іншими доказами (наприклад, показаннями свідків), які судами не досліджувалися. Це означає, що їх висновки є передчасними.

Відповідно до вимог частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З викладеного вбачається, що рішення судів не відповідають вимогам наведеної статті, тому підлягають скасуванню.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов