Справа № 1512/14737/2012
Суддя: Коваленко О. Б.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/7/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради, треті особи - ОСОБА_3, СТОВ «Агрофірма «Нива», про визнання нечинним рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з адміністративним позовом про визнання нечинним рішення 6-ї сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району № 147 від 24 квітня 2003 року про надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,082 га, та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, площею 0,082 га по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_3.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 31.10.2003 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_1 належить житловий будинок під літ. „А", загальною площею 96,0 м2, жилою площею 38,3 м2 та надвірними спорудами - літньої кухні під літ. „Б", вбиральні під літ. „В", відображених у технічному паспорті від 06.03.2003 року, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Дане свідоцтво було видане на підставі розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради за № 1610 від 20.10.2003 року «Про прийняття в експлуатацію будівель по АДРЕСА_1". Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 898 м2 , та розташоване в зоні забудови індивідуальними житловими будинками у кінці внутрішньквартального проїзду вулиці Ак. Вільямса. Земельна ділянка має вхід зі сторони внутрішньоквартального проїзду вулиці Ак. Вільямса та в'їзд зі сторони внутрішньоквартального проїзду зі сторони вулиці Вавілова.

В січні 2008 року позивачці стало відомо, що 21.01.2008 року ОСОБА_3, згідно рішення 6-ої сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району від 24 квітня 2003 року за № 147, видано ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка знаходиться користуванні позивачки.

З цього приводу позивачка звернулася з адміністративним позовом до Київського районного суду м. Одеси, однак адміністративний позов був залишено без розгляду та було рекомендовано звернутися до суду з позовом відповідно ЦПК України.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 23 вересня 2009 року, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Таїровської селищної Ради, ОСОБА_3, третя особа з боку відповідача СТОВ Агрофірма «Нива» про визнання частково недійсним рішення селищної Ради, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку визнано неправомірним рішення Таїровської селищної Ради № 147 від 24 квітня 2003 року «Про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», визнано недійсним державний акт Серія ЯЕ № 672442 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,082 га, виданий ОСОБА_3 21 січня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 83. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2010 року апеляційна скарга представника ОСОБА_5 ( діючого в інтересах ОСОБА_3) - відхилена, рішення Київського райсуду м. Одеси від 23 вересня 2009 року - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 2 червня 2010 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена. Рішення Київського райсуду м. Одеси від 23 вересня 2009 року скасоване, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 05 листопада 2010 року, закрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеської області, ОСОБА_3, третьої особи сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про визнання частково недійсним рішення селищної ради та визнання недійсним державного акту. Роз'яснено про право на звернення до суду з позовом у порядку передбаченому КАС України.

Позивачка вважає рішення 6-ої сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району від 24 квітня 2003 року за № 147 нечинним та таким, що порушує її Конституційні права, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи СТОВ «Агрофірма «Нива» у судовезасідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Представники третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні в задоволенні позовних вимогах просили відмовити.

Свідки, заявлені позивачем, пояснили наступне у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_6 дала пояснення, що будівництво на спірній земельній ділянці велось ОСОБА_1 з 1994 р.

Свідок ОСОБА_7 пояснила у суді, що вона знайома з ОСОБА_1 з 1993 року; з проживає недалеко від неї; сусідів відповідачки не знає. Родина ОСОБА_1 купила склад і на його місці побудували будинок.

Свідок ОСОБА_9 теж підтвердила, що у 1994 році ОСОБА_1 придбала склад на спірній ділянці і побудувала на його місці будинок.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що спірною земельною ділянкою користувалася ОСОБА_1, город ОСОБА_3 був трохи вище. На даній земельній ділянці все будувала ОСОБА_1

Свідки з боку третьої особи ОСОБА_3 пояснили у судовому засіданні наступне.

Свідок ОСОБА_11 дав пояснення, що він допомагав родині ОСОБА_3 будувати дерев'яний дім, площею приблизно 40 кв.м.; у будинку можна було проживати взимку. У ОСОБА_3 були підсобні приміщення, город.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він допомагав у 1991 р. ОСОБА_3 побудувати дім; він на той час був покрівельником.

Свідок ОСОБА_13 розповів у судовому засіданні, що у 1991 році він допомагав ОСОБА_3 зробити огорожу коло будівлі; у період з 1991 року по 2007 рік неодноразово був у гостях родини ОСОБА_3.

Допитаний як свідок представник 3-ї особи ОСОБА_5 пояснив у суді, що ОСОБА_3 у 1988 році стала членом КСП К Лібкнехта, працювала в тракторній бригаді. У 1991 році за рішенням КСП К. Лібкнехта їй надано 8,2 соток для користування. З дозволу колгоспу побудувала будинок.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного:

Згідно рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім. Карла Лібкнехта Овідіопольского району Одеської області від 12 березня 1991 року за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1, (архівний витяг протоколу № 7 від 12.03.1991 року, том. 2 а.с. 77, том 4 а.с.144-146)

Рішенням 6-ї сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від24 квітня 2003 року №147 було передано ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0.082 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. (том 2 аркуш справи 39).

Кадастровий номер земельної ділянки: :40:026:0025 (том 1 а.с. 95, а.с. 114). Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Акт зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 83.

20 жовтня 2003 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради на підставі Акта прийняття в експлуатацію зведених (реконструйованих) будівель по АДРЕСА_1 від 25.09.2003 року було винесено розпорядження № 1610 «Про прийняття в експлуатацію будівель по АДРЕСА_1 ОСОБА_1.». (том 1 аркуш справи 200; том 2 аркуш справи 115; том 3 аркуш справи 160).

14.04.2008 року булопорушено кримінальну справу за ознаками ст. 197-1 ч. 1 КК України. Розпорядженням Київської районної адміністрації № 463 від 20.07.2009 року було скасовано розпорядження КРА від 20.10.2003 року № 1610.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян:

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заявудо відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_3 з 12.03.1991 року, порядок приватизації земельної ділянки регулювався ч.ч. 1,2 ст. 118 ЗК України. Земельна ділянка ОСОБА_3 на дату прийняття оскаржуваного рішення Таїровською селищної радою була уже сформована, цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності або шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

У матеріалах справи міститься план земельноїділянки по АДРЕСА_1, який був складений 20 грудня 1995 року (том 2 аркуш справи 125).

20 грудня 1995 року (на день виготовлення так званого плану) - діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 № 561-ХІІ (у редакції від 22.06.1993 року).

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Станом на 20 грудня 1995 року виключно до компетенції сільських, селищних та міських Рад народних депутатів відносилися повноваження щодо передачі у власність або користування земельних ділянок, повноваження щодо погодження проектів землеустрою та ведення земельно-кадастрової документації.

Рішення Таїровської селищної Ради народних депутатів про надання у власність або у користування спірної земельної ділянки у позивачки відсутнє. У матеріалах справи відсутні такі докази.

Згідно плану земельної ділянки по АДРЕСА_1, складеного 20 грудня 1995 року, площа земельної ділянки складала 664 кв.м., а в технічному паспорті на домоволодіння ОСОБА_1 зазначено, що площа земельної ділянки складає 898 кв.м. (том 2 аркуш справи 125).

Оскаржуване рішення сесії Таїровеької селищної ради від 24 квітня 2003 року № 147 було винесене за півроку до отримання свідоцтва про право власності на домоволодіння ОСОБА_1 та не могло порушувати права ОСОБА_1 як власника. Рішення сесії Таїровеької селищної ради Овідіопольського району Одеської області, яким ОСОБА_3 було передано у приватну власність спірну земельну ділянку було винесене 24 квітня 2003 року.

Свідоцтво про право власності на домоволодіння ОСОБА_1 було видано 31 жовтня 2003 року, тобто тільки через півроку після рішення сесії Таїровської селищної ради.

Станом на 24 квітня 2003 рок у ОСОБА_1 не було права власності на побудований будинок.

Стосовно Висновку № 428 судової земельно-технічної експертизи від 15.07.2014 року, суд вважає, що дане експертне дослідження не може бути розцінено як переконливий доказ позиції позивача у справі за умови недоведення законності дій ОСОБА_1 щодо користування спірною земельною ділянкою та зведення на ній будівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 по суті заявлених позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та не мають відповідного правового обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради, треті особи - ОСОБА_3, СТОВ «Агрофірма «Нива», про визнання нечинним рішення 6-ї сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району № 147 від 24 квітня 2003 року про надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,082 га, та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, площею 0,082 га по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_3, - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.