Справа № 675/1785/14-а (2-а/675/53/2014)
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/2388/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.09.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області щодо відмови зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, як педагогічному працівникові, період роботи з 20.04.1990 року по 21.08.1994 року, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, як педагогічному працівникові, період роботи з 20.04.1990 року по 21.08.1994 року - викладачем української мови та літератури в Ізяславсській ЗОШ ІІ - ІІІ ступеня № 5 та призначити пенсію за вислугу років починаючи з 27.06.2014 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області було задоволено. Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.09.2014 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року та залишити в силі постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.09.2014 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно трудових книжок ОСОБА_2, останній пропрацював: з 15.08.1983 року по 30.12.1983 рік учителем української мови та літератури ЗОШ № 8 м. Рівне; з 02.01.1984 року по 06.08.1984 рік тимчасово учителем української мови та літератури Щурівецької ЗОШ Ізяславського району, з 06.08.1984 року по 21.08.1985 року директором Великорадогощанської 8 річної школи, з 21.08.1985 року по 19.04.1990 року інструктором ідеологічного відділу Ізяславського райкому Компартії України; з 01.04.1990 року по 22.08.1994 року методистом райметкабінету; з 22.08.1994 року по 31.08.1995 року заступником директора по навчально-виховній роботі Ізяславської спецшколи-інтернату; з 31.08.1995 року по 01.05.1996 року вчителем української мови та літератури на період відпустки основного працівника Ізяславської ЗОШ І-ІІІ ступенів; з 01.05.1996 року по 19.08.1996 року вчителем української мови та літератури Ізяславської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1; з 19.08.1996 року по 01.09.2002 року заступником директора по навчальній роботі ЗОШ I-III ступенів № 1; з 01.09.2002 року по 26.06.2014 року директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1.

Довідкою відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської райдержадміністрації від 01.07.2014 року № 345 підтверджується, що ОСОБА_2. з 01.09.1990 року по травень 1994 року викладав години української мови та літератури в Ізяславській середній школі № 5. Відповідно до довідок ЗОШ ІІ-ІІІ ступеня № 5 від 04.07.2014 року та відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської райдержадміністрації № 460 від 19.09.2014 року, ОСОБА_2. протягом навчальних років, а саме 1990-1994 роки викладав в Ізяславській середній школі № 5 години української мови та літератури і мав тижневе навантаження : з квітня 1990-1991 н.р. - 10 годин; 1991-1992 н.р. - 8 годин; 1992-1993 н.р. - 8 годин; 1993- 1994 н.р. - 7 годин.

27.06.2014 року ОСОБА_2. звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років як працівникові освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсій забезпечення».

04.07.2014 року управлінням Пенсійного фонду України у Ізяславському районі Хмельницької області прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугою років, із посиланням на те, що згідно трудової книжки стаж роботи ОСОБА_2, що дає право на пенсію за вислугою років, становить 21 рік 9 місяців і 3 дні, оскільки з 20.04.1990 року по 21.08.1994 року він працював на посаді методиста райметодкабінету районного відділу освіти, тому зазначений період не зарахований до спеціального стажу, а дана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право пенсію за вислугою років.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, правом на пенсію за вислугу років користуються учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що згідно трудової книжки стаж роботи ОСОБА_2, що дає право на пенсію за вислугою років становить 21 рік 9 місяців і 3 дні, а посада методиста райметодкабінету районного відділу освіти, яку позивач обіймав за основним місцем роботи у період з 20.04.1990 року по 21.08.1994 року не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право пенсію за вислугою років, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку скасувавши рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз