Справа № 824/3562/14-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3562/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сопко В.Ю.,

представника позивача - Аврама Ю.М.;

представника відповідача - Фуштея М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу" до Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові Державне підприємство "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу" (позивач) просить скасувати податкове повідомлення-рішення Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 01.10.2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем було проведено перевірку підприємства за результатами якої складено акт перевірки від 17.09.2014 року №981/22/21419817 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011року по 30.06.2014року. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем, зокрема було прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 510 грн, за неподання звітності з ПДВ з позначкою "0110" за квітень-червень 2014 року. Вказане рішення позивач вважає протиправним виходячи з наступного.

Так, в період з 01.01.2009 року та на момент звернення до суду, підприємство зареєстровано як суб'єкт спеціалізованого режиму оподаткування податком на додану вартість. Підприємству видано Свідоцтво №100169585 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, відповідно до якого, підприємство з 01.01.2009 року зареєстровано суб'єктом спеціального режиму оподаткування. У Свідоцтві відповідачем зазначений перелік видів діяльності сільськогосподарського підприємства відповідно до КВЕД. 21.05.2009 року дія Свідоцтва №100169585 безпідставно анульована, однак відповідно до рішення Вищого адміністративного суду України свідоцтво було поновлено з 01.01.2009 року і діє по сьогоднішній день.

Представник позивача вважає, що оскільки підприємство є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, то воно повинно подавати звітність з податку на додану вартість за скороченою формою з позначкою "0122". Зазначив, що податкові декларації з ПДВ (скорочена форма з позначкою "0122") підприємством було здано до податкового органу, що підтверджується відповідними квитанціями, а тому, на думку представника, твердження в акті перевірки щодо неподання підприємством декларацій з ПДВ є протиправними.

Виходячи з наведеного, представник позивача вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що за наслідками проведеної перевірки позивача було складено акт перевірки від 17.09.2014 року №981/22/21419817, яким встановлено, що позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість на загальних підставах з 01.02.2011 року по 30.06.2014 року і на порушення вимог пп. 49.18.1. п. 49.18. ст. 49 глави 2 розділу ІІ, пункту 203.1. ст. 203 розділу V Податкового кодексу України перевіркою встановлено неподання позивачем звітності з податку на додану вартість з позначкою "0110" (загальна) за квітень-червень 2014 року. Натомість, позивачем протягом січня-червня 2014 року подавались податкові декларації з ПДВ з позначкою "0122".

Таким чином, перевіркою встановлено неподання платником звітності з податку на додану вартість з позначкою "0110" (загальна) за квітень-червень 2014 року (3 періоди), у зв`язку з чим і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями на суму 510 грн.

Крім того представник відповідача зазначив, що під час проведення перевірки також було встановлено, що відділом податкового аудиту Новоселицької ОДПІ у зв'язку з неподанням декларації податку на додану вартість з позначкою "0110" (загальна) за січень-березень 2014 року було складено акти камеральної перевірки №218/22 від 31.03.2014 року та №374/22 від 14.05.2014 року і прийнято податкові повідомлення-рішення № від 11.04.2014 року та № від 26.05.2014 року про донарахування штрафних санкцій. Сума нарахованих штрафних санкції сплачена позивачем до державного бюджету в повному обсязі.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 04.09.2014 року №125, 126, 127, в період з 04.09.02014 року по 10.09.2014 року, представниками відповідача проведено документальну позапланову перевірку Державного підприємства "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевіркою встановлено, що у період за який проводилась перевірка, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.02.2011року, виданого Герцаївським відділенням Новоселицької ОДПІ, індивідуальний податковий номер - 20, позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість на загальних підставах з 01.02.2011 року по 30.06.2014 року. Зафіксовано, що позивач був зареєстрований, як суб`єкт спеціального режиму, відповідно до Cвідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.02.2011року №10318437, виданого Герцаївським відділенням Новоселицької ОДПІ, індивідуальний податковий номер - 20, яке анульовано 24.02.2011року (за ініціативою Герцаївського відділення Новоселицької ОДПІ у зв`язку з тим, що питома вага с/г продукції не перевищує 25%).

Під час перевірки встановлено неподання позивачем звітності з податку на додану вартість за січень-червень 2014року (6 податкових періодів). Однак, позивачем протягом січня-червня 2014 року подавались до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість з позначкою "0122" (Спеціальний режим оподаткування).

Під час проведення перевірки також встановлено, що відділом податкового аудиту Новоселицької ОДПІ у зв'язку з неподанням декларації з податку на додану вартість за січень-березень 2014 року (3 податкових періоди) було складено акти камеральної перевірки №218/22 від 31.03.2014 року та №374/22 від 14.05.2014 року, на підставі яких прийнято податкові повідомлення-рішення №від 11.04.2014 року та № від 26.05.2014 року. Сума донарахованої штрафної санкції за вказаними податковим повідомленнями-рішеннями сплачена до державного бюджету у повному обсязі.

Таким чином, за висновками перевірки, в порушення вимог пп. 49.18.1 (49.18.2.) п. 49.18. ст. 49 Глави 2 Розділу ІІ, п. 203.1. ст. 203 ст. Розділу V Податкового кодексу України, встановлено неподання позивачем звітності з податку на додану вартість з позначкою "0110" (загальна) за квітень-червень 2014 року (3 періоди). При цьому, позивачем протягом січня-червня 2014 року подавались до Герцаївського відділення Новоселицької ОДПІ податкові декларації з ПДВ з позначкою "0122" (Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері лісового господарства).

Перевіркою встановлено, що фактичним видом діяльності позивача є продаж лісодеревини (дрова паливні, пиловочник), яка не входить до груп 1-24 УКТ ЗЕД згідно Законом України "Про Митний тариф України". Станом на 04.09.2014 року позивач зареєстрований платником податку на додану вартість на загальних підставах.

У зв'язку із зазначеним, в акті перевірки зроблено висновок про те, що позивач має подавати звітність з податку на додану вартість (загальну), а не звітність з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 17.09.2014 року №981/22/21419817, яким зафіксовано порушення підприємством, зокрема, пп. 49.18.1 (49.18.2.) п. 49.18. ст. 49, п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України - неподання звітності з податку на додану вартість з позначкою "0110" (загальна) за квітень-червень 2014 року (3 періоди) (а.с. 6-42). Примірник акту перевірки вручено директору підприємства, про що останній розписався на самому акті.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 року №, яким збільшено відповідачу суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 510,00 грн (а.с. 43).

З вказаним рішенням позивач не погоджується, у зв'язку з чим його представник звернувся до суду з позовом про визнання його протиправними та скасування.

З відомостей податкового органу щодо реєстрації ДП "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК" в якості платника податків встановлено, що з 01.02.2011 року позивач зареєстрований платником податку на додану вартість на підставі Свідоцтва платника ПДВ №100326577, термін дії свідоцтва з 24.02.2011 року. Станом на дату звернення до суду, вказане Свідоцтво діюче (а.с. 136-137).

Постановою Чернівецького Окружного адміністративного суду від 13.12.2012року №2а-2433/10/2470 у справі за позовом ДП "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК" до Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 06.11.2013року задоволено позов повністю, зокрема, визнано протиправними дії Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції щодо анулювання Свідоцтва №100169585 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та зобов`язано Новоселицьку міжрайонну державну податкову інспекцію поновити з 01.01.2009 року дію Свідоцтва №100169585 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість (а.с. 52-53, 127-130).

Подання позивачем до податкового органу податкових декларацій з податку на додану вартість (скорочена "0122") за квітень-червень 2014 року підтверджується відповідними квитанціями (а.с.54-59). В матеріалах справи міститься бухгалтерська довідка про отриманні позивачем доходи за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року , відповідно до якої за 2011 рік розмір доходів становить - 800650,12 року, за 2012 рік - 936316,30 грн, за 2013 рік - 89836,00 грн, за 2014 рік - 388335, 00 грн (а.с.114).

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Згідно п.п.3.1. ст.3 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (далі - Податковий кодекс України) податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3. п.16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено пунктом 46.1. статті 46 глави 2 розділу II "Адміністрування податків, зборів (обов'язкових платежів)" та статтею 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України .

Пунктом 46.1. статті 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 46.5. ст. 46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 49.1. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: - календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.п.49.18.1.); - календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п.п.49.18.2.).

Згідно п. 209.7. ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до п. 209.10 ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарське підприємство реєструється як суб'єкт спеціального режиму оподаткування з дотриманням правил та у строки, що визначені статтею 183 цього Кодексу для реєстрації платників податку на додану вартість. У реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування, крім відомостей, передбачених для реєстрації платників податку на додану вартість на загальних підставах, повинен міститися перелік видів діяльності такого сільськогосподарського підприємства, на які поширюється дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, та дата внесення запису про такі види діяльності.

Відповідно до п. 23 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 5 розділу 1 Порядку усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою "0110", у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110).

Відповідно до п. 6 цього ж Порядку, платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110 подають податкову декларацію з позначкою "0121"/"0122"/"0123" (далі - декларація 0121 - 0123), яка є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Проаналізувавши вищенаведені положення податкового законодавства України, слід дійти висновку, що усі платники податку на додану вартість зобов`язані подавати до контролюючого органу податкову декларацію 0110 з податку на додану вартість у строки встановлені ст. 203 Податкового кодексу України. При цьому слід відмітити, що платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110 подають податкову декларацію з позначкою 0121 - 0123, яка є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період.

Отже з наведеного слідує, що незалежно від того чи застосовує чи не застосовує платник податку спеціальний режим оподаткування діяльності, платники податку на додану вартість зобов`язані подавати до контролюючого органу податкову декларацію 0110.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.02.2011 року №100326577, виданого Герцаївським відділенням Новоселицького ОДПІ, позивач зареєстрований платником податку на додану вартість на загальних підставах з 24.02.2011 року по даний час.

З акту перевірки від 17.09.2014 року №981/22/21419817 судом встановлено, що перевіркою встановлено неподання позивачем декларацій з податку на додану вартість з позначкою 0110 за квітень-червень 2014 року (3 періоди), чим порушено п.п. 49.18.1 (49.18.2.) п. 49.18. ст. 49, п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України.

В ході судового розгляду представник позивача не надав суду доказів подання підприємством до контролюючого органу декларацій з податку на додану вартість з позначкою 0110 за квітень-червень 2014 року в порядку та строки встановлені вищенаведеними нормами податкового законодавства України.

Враховуючи наведне, суд вважає обгрунтованими та правомірними висновки податкового органу про порушення позивачем п.п. 49.18.1 (49.18.2.) п. 49.18. ст. 49, п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України внаслідок неподання ним звітності з податку на додану вартість з позначкою 0110 за квітень-червень 2014 року.

При цьому суд дійшов до такого висновку без врахування тверджень представника позивача про необгрунтованість зазначених в акті перевірки обставин того, що підприємство не має права застосовувати спеціальний режим оподаткування відповідно до ст. 209 Податкового кодексу України та подавати податкову декларацію з податку на додану вартість з позначкою 0122, оскільки це не звільняє його від обов`язку подавати до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість з позначкою 0110 та не входить до предмету доказування та з`ясування обставин у даній справі, які б вплинули на її розгляд.

Відповідно до п.120.1. ст. 120 Податкового кодексу України за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як свідчать матеріали справи, згідно податкового повідомлення-рішення від 01.10.2014 року № податковим органом, на підставі акту перевірки від 17.09.2014 року №981/22/21419817, до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн (170 грн * 3), за неподання позивачем податкової звітності з податку на податку на додану вартість за період з квітня по червень 2014 року (3 періоди), що відповідає п.120.1. ст. 120 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв відповідно до вимог ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовим розглядом не встановлено порушення відповідачем зазначених критеріїв при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому таке рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

В судовому засіданні з боку відповідача надано достатньо аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 року № прийняте обгрунтовано, на підставі, в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та податковим законодавством України, в зв'язку з чим, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства "Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу" (вул. Чернівецька, буд. 8, с. Молниця, Герцаївський район, Чернівецька область, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУКСУ у Чернівецькій області, рахунок №4002, МФО 856135, ЄДРПОУ отримувача: 37978173) дев'яносто відсотків від суми судового збору, що становить 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн 30 коп.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Григораш

Постанова в повному обсязі складена 18 березня 2015 року