Справа № 804/2426/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 р. Справа № 804/2426/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представник відповідача - Чернишова Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа - Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа - Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області з вимогами:
- зобов'язати Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,5719 га гр. ОСОБА_3 на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та видати наказ щодо цього проекту.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що вказана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,5719 га, що знаходиться на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області є пайовою, про що Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було видано сертифікат на право на земельну ділянку (пай), та перебуває у колективній власності. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), відповідно до якої сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Отже, повноваження щодо виділення земельних ділянок, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, належить сільським, селищним, міським радам та районним державним адміністраціям. Виходячи з вищевикладеного, порушене позивачем питання щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знаходиться поза межами компетенції Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.
Третя особа до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи є повідомленим належним чином, на адресу суду надано заяву про здійснення розгляду справи без участі представника. Правом на подання пояснення не скористалась.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі рішення Софіївської районної державної адміністрації від 12.03.2002 року № 86-р ОСОБА_3 29.08.2002 року було видано сертифікат ДП №0311693 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Лесі Українки розміром 8,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 27 312 грн.
26.01.2012 року Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було видано розпорядження №38-р-12 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Нововасилівської сільської ради» яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Нововасилівської сільської ради на підставі сертифікату ДП №0311693 в розмірі 8,00 в умовних кадастрових гектарах вартістю 27 312 грн.
Відповідно до договору № 4/19-9 від 19.04.2012р. ТОВ «Дніпроленд» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_3 на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, розташована в Софіївському районі на території Нововасилівської сільської ради площею 7,5719 га відноситься до земель запасу, форма власності - державна власність, що також підтверджено Довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель,землекористувачами, угіддями від 02.03.2015р. №81/08.
ОСОБА_3 звернулась з заявою до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо отримання дозволу на затвердження розробленого проекту відведення зазначеної земельної ділянки у власність, проте листом від 05.12.2014 року за вих.№ 01-19-1440/0/370-14 позивачу було відмовлено з тих підстав, що затвердження проекту є компетенцією Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області.
11.12.2014 року позивач звернулась до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з заявою про затвердження розробленого проекту відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,5719 га на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.
В листі відповідач послався на ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якою визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), відповідно до якої сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). А також зазначив, що повноваження щодо виділення земельних ділянок, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам,сільськогосподарським кооперативам, належить сільським, селищним, міським радам та районним державним адміністраціям.
Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закону № 899) визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.
Відповідно до ст. 1 Закону № 899 право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.
Згідно ст. 2 Закону № 899 основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Частиною 1 ст. 3 Закону № 899 визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону № 899 особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Відповідно ст. 5 Закону № 899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Статтею 8 Закону № 899 встановлено, що документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає: проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Згідно із ст. 7 Закону № 899 проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб'єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом. У проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів.
Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Отже, відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», повноваження щодо виділення земельних ділянок, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, а також погодження розроблених проектів відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить сільським, селищним, міським радам та районним державним адміністраціям.
Таким чином, Законом № 899 встановлено порядок отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності шляхом звернення до сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій.
Також суд зазначає, що Законом України від 06.09.2012 року № 5245-17 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, що 01.01.2013 року набрали чинності, відповідно до яких встановлюються повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Статтею 122 ЗК України визначено розподіл повноважень щодо надання у власність або у користування земельних ділянок державної та комунальної власності.
Згідно п. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Таким чином, ст. 122 ЗК України врегульовує відносини щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.
Отже, з огляду на те, що землі КСП ім.Лесі Українки належать до земель державної власності, проте є пайовими землями та належать власникам на праві колективної власності, спірні правовідносини між позивачем та Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області регулюються нормами спеціального закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Частиною 1 ст. 69 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАСУ).
Згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень, а тому позов не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа - Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков