Справа № 2а-0870/2207/11
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року о 15-52 годині Справа № 2а-0870/2207/11

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Васильченко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

адміністративну справу за позовом ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Запорізької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши в заяві, що він отримав на підставі контракту з фірмою «MIDLAND RESOURCES UK Ltd» товар - вироби вогнетривкі періклазові марки Dalmag 91 № 1-2, кількістю 43, 066 тон, за ціною 454 Євро за тону, Dalmag 91 №6-2, кількістю 20,368 тон, за ціною 467 Євро за тону, й, відповідно до ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України, визначив його митну вартість по методу №1 - «за ціною угоди».

Запорізька митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та витребувала додаткові документи, але подання витребуваних документів було неможливе, оскільки потребувало часу для їх отримання, а даний товар є необхідним складником металургійного виробництва.

Запорізькою митницею було самостійно здійснено митну оцінку вартості виробів вогнетривких періклазових марки Dalmag 91 № 1-2, Dalmag 91 №6-2, про що було винесено відповідне рішення. В рішенні про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002120/1 від 25.10.2010 митним органом вказано, що митну вартість визначено за методом № 2 (за ціною угоди щодо ідентичних товарів).

Вважаючи, що незаконні дії Запорізької митниці призвели до завищення митної вартості товару - виробів вогнетривких періклазових, марки Dalmag 91 № 1-2 та Dalmag 91 № 6-2, у зв'язку з чим надмірно сплачені митні платежі, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002120/1 від 25.10.2010, а також визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом № 07-02-09-24/419 від 17.01.2011.

Однак під час розгляду справи позивачем надана заява про уточнення позовних вимог (а.с.125), в якій позивач зазначає, що рішення Запорізької митниці про неможливість застосування митної вартості № 07-02-09-24/419 від 17.01.2011 оформлене у формі листа, є безпосередньо пов'язаним з рішенням про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002120/1 від 25.10.2010, у зв'язку з чим уточнив позовні вимоги й просить визнати протиправним та скасувати лише рішення про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002120/1 від 25.10.2010.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та нормативно-правовому обґрунтуванні позову (а.с. 72).

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилається на те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого за ВМД №112030000/2010/026344 від 20.10.2010, було перевірено документи, подані для підтвердження митної вартості товару, і відомості. Що необхідні для здійснення митного контролю. Після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ було встановлено, що митна вартість заявленого товару відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Крім того, згідно вимог п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою КМУ № 1766 від 20.12.2006 (далі - Порядок), були затребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. Оскільки витребувані документи надані декларантом не в повному об'ємі та інформація, що надана, не може бути використана для підтвердження митної вартості, на підставі положень ст. 265 МКУ, та вимог п. 14 Порядку, митницею було самостійно здійснено митну оцінку товару - був застосований метод визначення митної вартості товару № 2 (ст.268 МКУ).

Представник відповідача у судовому засіданні просить відмовити у позові.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке:

Судом встановлено, що 11.01.2010 між ВАТ «Запоріжсталь» та фірмою «MIDLAND RESOURCES UK Ltd» було укладено контракт №ВП.1323.37515.10.01И (далі - Контракт), згідно з яким фірма «MIDLAND RESOURCES UK Ltd» взяла на себе зобов'язання продати та поставити ВАТ «Запоріжсталь» на умовах DAF - кордон Словаччина - Україна, прикордонні станції Чоп, Ужгород, магнезитовий порошок походженням Словаччина; DAF - кордон Російська Федерація - Україна, прикордонна станція Тополі, магнезитовий порошок та вогнетривкі вироби походженням РФ, згідно «Інтеркомс - 2000».

Відповідно до умов поставки, фірма «MIDLAND RESOURCES UK Ltd» у жовтні 2010 року поставила вироби вогнетривкі періклазові, марки Dalmag 91 № 1-2, кількістю 43, 066 тон, за ціною 454 тони Євро за тону, Dalmag 91 №6-2, кількістю 20,368 тон, за ціною 467 Євро за тону.

Декларантом позивача при митному оформленні товару, який був поставлений покупцю на умовах DAF - кордон Російська Федерація - Україна, прикордонна станція Тополі, ( згідно «Інтеркомс - 2000») до Запорізької митниці було надано ВМД №112030000/2010/026344 від 20.10.2010 для митного оформлення вантажу у режимі «Імпорт». Митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод №1).

Відповідно до ст. 267 Митного кодексу України, митною вартістю за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, є ціна угоди, фактично сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем були надані обов'язкові документи, передбачені п.п. 5, 7 Порядку:

1) контракт №ВП.1323.37515.10.01И від 11.01.2010 із специфікаціями №№1, 2, та Додатковою угодою до контракту №1;

2) ВМД, заявлена по контрактній вартості №112030000/2010/026344 від 20.10.2010;

3) рахунки-фактури №№090, 091 від 16.09.2010 з вартістю товару: вироби вогнетривкі періклазові марки Dalmag 91 № 1-2, кількістю 43, 066 то, за ціною 454 тони Євро за тону, Dalmag 91 №6-2, кількістю 20,368 тон, за ціною 467 Євро за тону;

4) сертифікати якості №№ 010664, 010665, 010666, 010663 від 15.09.2010;

5) СМГС № АИ07298;

6) декларація митної вартості до ВМД №112030000/2010/026344 від 20.10.2010;

7) пакувальний лист б/н - 1шт.;

8) інвойс третьої особи (Dalmond) № від 16.09.2010;

9) експортна ВМД № 10504060/160910/0001779 від 16.09.2010;

10) висновок ДП «Держзовнішінформ» № 9/1308 від 20.09.2010;

11) копія меморіального ордеру № 1073.0.1003 від 07.10.2010 з відміткою АКБ «Індустріалбанк» про сплату 111 835, 22 Євро на користь продавця за ціною контракту щодо товару, який імпортується;

12) прайс-лист виробника № DTH- від 18.10.2010;

13) копія листа фірми «Dalmond Trade House Limited» № 025/2508/DTH від 25.08.2010 щодо цінової інформації вогнетривкої продукції при поставках в Україні;

14) Технічні вимоги ТТ 6-2008 до виробів вогнетривких періклазових марки Dalmag 91.

Після перевірки відповідності заявленої позивачем митної вартості ціновій інформації ЄАIC ДМСУ, Запорізька митниця виказала сумніви щодо даної митної вартості товару і, на підставі п.11 Порядку, запросила ряд додаткових документів: договір з третіми особами, пов'язаний з договором на поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару; калькуляцію фірми-виробника товару; сертифікат про походження товару; інформацію зовнішньоторгових та біржових організацій про вартість товару та/або сировини; інші документи (за бажанням декларанта) для підтвердження митної вартості.

Позивач витребувані митницею документи надав частково.

Проаналізувавши надані до митного оформлення документи, Запорізька митниця встановила, що відомості, зазначені в поданих декларантом документах, не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару, оскільки позивачем не надано договір з третіми особами, який пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця - це додаткові документи, які б підтвердили заявлену митну вартість.

Відповідно до Наказу Державної митної служби України від 19.10.10 № 1242 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», а саме абз. 2 Методичних рекомендацій, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України на виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) купівлі-продажу, сторонами яких є безпосередньо іноземні підприємства-виробники цих товарів, митні органи не можуть вимагати від декларанта надання для підтвердження заявленої митної вартості такі додаткові документи як договір з третіми особами, що пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця.

Однак, відповідно до наданого позивачем договору, сторонами не є виробники цих товарів, а тому у митниці були - на думку суду - підстави для витребування таких додаткових документів.

Інші витребувані документи (прас-лист та калькуляція) були витребувані у відповідності до Порядку.

Отже, митницею було самостійно визначено митну оцінку товару, при здійсненні якої був застосований метод № 2.

Таким чином, враховуючи ненадання декларантом додаткових документів, що підтверджують визначення митної вартості товару за методом №1, Запорізькою митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості за ціною щодо ідентичних товарів, тобто за методом №2.

При застосуванні методу № 2 визначення митної вартості (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) митний орган застосував інформацію з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України про продаж ідентичних товарів на тих самих комерційних умовах і приблизно у тих самих кількостях, що й товари, які оцінюються.

Згідно інформації цінової бази ЄАIC ДМСУ, заявленому товару відповідала ціна, яка і була визначена рішеннями від 25.10.2010 № №112000006/2010/002120/1.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України, митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч.ч. 1, 3 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 265 МК України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів, з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Відповідно до ст. 266 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (№ 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (№ 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (№ 3); на основі віднімання вартості (№ 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (№ 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у ч.1 цієї статті методів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У випадках, коли декларантом не подано додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів, а також коли у поданих декларантом документах відсутні необхідні відомості або за підсумками здійснення контролю виявлені неточності у відомостях, що містяться у поданих документах та/або виникають сумніви стосовно їх достовірності, а також наявні умови, що унеможливлюють використання декларантом обраного методу визначення митної вартості, митний орган, згідно з п.8 наказу Держмитслужби України № 602 від 24.06.2009, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей, згідно із законодавством з оформлення рішення про визначення митної вартості товарів, за формою та у порядку, встановленими наказом Державної митної служби України № 506 від 29.05.2009 «Про затвердження форми рішення про визначення митної вартості товарів, порядку його заповнення та Класифікатора додаткових складових до ціни договору».

Судом встановлено, що позивач скористався правом оформлення товарів під гарантійні зобов'язання, скориставшись порядком, затвердженим наказом ДМСУ № 230 від 17.03.2008 «Про порядок випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України», що надало ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» право протягом 90 днів надати додаткові документи для підтвердження митної вартості за методом №1, фактично не погодившись із рішенням митного органу.

Однак до митниці було подано додатково оформлена ВМД №112030000/2010/027311 від 29.10.2010 зі штампом АКБ «Індустріалбанк»: «перераховано» та сертифікат про походження товару СТ-1, який вже надавався на момент прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товару. Між тим, окрім наданих документів, додатково було витребувано договір з третіми особами, що пов'язаний з договором на поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару. Останні надані не були, тому - відповідно до ст.264 МКУ - застосування митної вартості, заявленої позивачем, не стало можливим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадові особи Запорізької митниці при винесенні оскаржуваного рішення діяли у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством. Порушення закону допущені митницею не були, тому суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у позові до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002120/1 від 25.10.2010.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова виготовлена у повному обсязі 20.12.2011.

Суддя О.В. Матяш