Справа № 810/4470/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4470/14 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

при секретарі: Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Київської області до Обухівської міської ради Київської області, треті особи: Садівниче товариство «Оберіг», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурора Київської області (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Обухівської міської ради Київської області (далі - Відповідачі) у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.10.2013 року №602-43-УІ.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, третя особа - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Обухівської міської ради від 31.10.2013 року № 602-43-VІ затверджено проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги вздовж річки Стугна прилеглої до земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в районі Садового товариства «Оберіг».

Проектом передбачено встановлення прибережної захисної смуги на території Обухівської міської ради в межах м. Обухів Київської області загальною площею 0,7631 га, з них: 0,2868 га - сіножатей, 0,1025 га - чагарників; 0,0305 - під гідротехнічними спорудами; 0,0281 - під болотами; 0,3152 - під крутосхилами та пісками.

Внутрішньою межею водоохоронної зони на землях відведення є уріз води при абсолютній його відмітці 91,46 м; зовнішня межа водоохоронної зони на території забудови в природних умовах повинна бути проведена по найбільш віддаленій від водних об'єктів, ліній затоплення, зокрема: 94,00-94,50 м БСВ.

Загальна площа прибережної захисної смуги вздовж річки Стугна довжиною до 500 м-0,7060 га, середня ширина прибережної захисної смуги уздовж річки Стугна становить від 29 м до 17 м.

Згідно з географічними даними річка Стугна відноситься до категорії «малі річки України», довжина якої становить 69,5 км.

З дослідженого у судовому засіданні суду першої інстанції Містобудівного обґрунтування забудови території садового товариства «Оберіг» (Генплану), погодженого 23.06.2006 року головним архітектором, вбачається, що об'єкти будівництва в межах захисної смуги річки Стугна відсутні, забудова захисної смуги генпланом не передбачена.

Після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Обухівською міською радою прийнято інше рішення від 28.11.2013 року № 619-44-VІ, згідно з яким затверджено проект землеустрою та надано у власність земельні ділянки третім особам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в місті Обухові в районі Садового товариства «Оберіг».

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 31.10.2013 року №602-43-УІ, прокурор Київської області звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Обухівська міська рада приймаючи рішення від 31.10.2013 № 602-43-VІ від 28.11.2013 № 619-44-VІ порушила вимоги статей 85 - 88 Водного кодексу України, таким чином діяла не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також в супереч меті, з якою повноваження це надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається з даних кадастрової карти України, схеми розміщення земельних ділянок, переданих у власність громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, схеми розміщення прибережної захисної смуги, Містобудівного обґрунтування забудови території Садового товариства «Оберіг» (Генплану), в результаті послідовно прийнятих відповідачем рішень про встановлення прибережної захисної смуги (від 31.10.2013 № 602-43-VІ) та про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність громадянам земельних ділянок (від 28.11.2013 № 619-44-VІ) порушено водоохоронну зону уздовж річки Стугна, а землі прибережної захисної смуги передано у власність вказаних громадян для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

З пояснень наданих представником Садового товариства «Оберіг» вбачається, що внаслідок прийнятих відповідачем рішень інші громадяни, які не є власниками вказаних земельних ділянок, втратили доступ до берега річки, порушено їх право на відпочинок та вільне користування природними ресурсами річки Стугна, а розташування житлових будинків безпосередньо на березі річки завдаватиме шкоду навколишньому природному середовищу і призведе до порушення права громадян на вільне користування природним довкіллям і водним ресурсом річки Стугна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів. Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Згідно із ст. 60 ЗК України та ст. 88 Водного кодексу України (далі по тексту - ВК України) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною, зокрема для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 га - 25 м.

Оскільки довжина річки Стугна становить 69,5 км, відповідно до ч. 2 ст. 88 ВК України та пункту 10.17 Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92, прибережна захисна смуга по її обох берегах уздовж урізу води має бути до 50 м.

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 88 ВК України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

- для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;

- для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50

метрів;

- для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Відповідно до ч. ч. 5-8 ст. 88 ВК України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Згідно із п.10.17 Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92, розміри водоохоронних зон визначаються з урахуванням рельєфу місцевості, рослинного покриву, характеру їх використання і погоджуються з органами по регулюванню використання і охороні вод і землі місцевими органами державної виконавчої влади.

Прибережні смуги річок установлюються по обох берегах уздовж урізу води (у меженний період) завширшки, м:

а) для річок довжиною понад 100 км - до 100

б) для річок довжиною 50 - 100 км - до 50

в) для річок довжиною до 50 км - не менше 20

Уздовж берегів водойм прибережні смуги установлюються завширшки не менше 20 м від урізу води, що відповідає нормальному підпертому рівню водойми.

Правовими положеннями ст. 88 ВК України передбачено, що землі прибережних захисних смуг не можуть передаватися у власність інших суб'єктів, ніж держава і територіальна громада.

Такі землі можуть надаватися у користування фізичних та юридичних осіб лише для цілей, визначених у ст. 85 ВК України (підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані; для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги висновок Управління водних ресурсів у місті Києві та Київській області від 17.05.2013 року № 207 (а.с.67 Т.1), відповідно до якого, захисна смуга вздовж річки Стугна прилегла до земельних ділянок третіх осіб знаходиться в межах Обухівської міської ради Київської області, на ній передбачено проведення берегоукріплювальних робіт. Проектом землеустрою встановлюється прибережна захисна смуга річки Стугна загальною площею 0,7060 га, шириною від 29 до 17 метрів.

Земельні ділянки третім особам передано у власність майже через місяць згідно з рішенням Обухівської міської ради від 28.11.2013 № 619-44-VІ, що в свою чергу дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що на момент прийняття рішення Обухівська міська рада мала намір зменшити водоохоронну зону та передати землі прибережної захисної смуги у власність третіх осіб, що порушує вимоги статей 85 - 88 ВК України.

Отже, відповідач, як орган місцевого самоврядування, відповідно до правових положень Водного та Земельного кодексів має забезпечувати здійснення комплексних заходів щодо збереження водності річок та охорони їх від забруднення і засмічення, зокрема, шляхом створення прибережних захисних смуг, сприяти формуванню водно-екологічного правопорядку і забезпеченню екологічної безпеки громадян.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства та висновок Управління водних ресурсів у місті Києві та Київській області від 17.05.2013 року № 207, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість та протиправність рішення Обухівської міської ради Київської області від 31.10.2013 року №602-43-УІ.

Крім того, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що визначений ст. 99 КАС України строк на звернення до суду з даним позовом прокурором Київської області не пропущено, оскільки останній дізнався з листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 28.05.2014 № 14-05/3416 про порушення відповідачем водно-екологічного правопорядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позов прокурора пред'явлено з метою захисту публічного інтересу, а тому він є обґрунтованим і підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.