Справа № 810/6077/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6077/14 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання неправомірними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, наказів та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 рокеу позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду, пред'явивши вимоги до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області про скасування наказів відповідача №97 від 03.02.2014 р. та №579 від 24.06.2014 р. про проведення перевірки ФОП ОСОБА_3; визнання неправомірними дій податкового органу щодо проведення планової виїзної перевірки; скасування вимоги №Ф-603 від 15.07.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ та податкових повідомлень-рішень №№ , від 28.07.2014 р., якими до позивача було визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 311613 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція, а також з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 208280 грн. із застосуванням штрафної санкції у сумі 52070 грн. відповідно.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом в липні 2014 року проведена планова виїзна документальна перевірка позивача на предмет дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., наслідком якої стало складання акту перевірки №353/17-03/НОМЕР_3 від 15.07.2014 р.

В акті перевірки зафіксовані порушення позивачем п.177.2, п.177.4 ст.177 ПКУ, в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у загальній сумі 208 280,0 грн.; п.187.1 ст.187, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПКУ, що виявилося у завищенні податкового кредиту у розмірі 311,613, 0 грн. та ч.1 п.1 ст.7, п.1-2, п.5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI.

За результатами перевірки податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення №№ , від 28.07.2014 р., якими визначив до сплати грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 311613 грн. із застосуванням штрафної санкції 155807 грн., а також з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 208280 грн. із визначенням штрафної санкції у сумі 52070 грн. відповідно.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ГУ Міндоходів у Київській області №1177/С/1036-1001-04/744 від 03.09.2014 р. подана скарга була задоволена частково, прийняті рішення скасовані в частині завищення валових витрат на придбання шин, запасних частин, технологічного обслуговування та ремонтних робіт автомобілів та відповідні штрафні санкції.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями за результатами проведеної перевірки, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно з пп. 60.1.3. п. 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Міндоходів у Київській області від 03.09.2014 року за № 1177/с/10-36-10-01-04/744 скасовано податкові повідомлення-рішення №№ , від 28.07.2014 року, вимогу від 15.07.2014 року за № Ф-603, рішення № 21 від 28.07.2014 року скасовані в частині завищення валових витрат на придбання шин, запасних частин, технологічного обслуговування та ремонтних робіт автомобілів та відповідні штрафні санкції.

В судовому засіданні 17.03.2015 року представник позивача надала суду копії податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 року за № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб: за основним платежем - 105 426 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 26357 грн; № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість: за основним платежем - 173982 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 86991 грн.

Таким чином, виходячи із наведених законодавчих приписів на період розгляду та вирішення справи у суді першої інстанції податкове повідомлення-рішення, що є предметом спору у цій справі, вважалось відкликаним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для перевірки спірного податкового повідомлення на предмет його законності.

Водночас згідно з доданим листом Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі за № 551/с/10-13-17-02, податковий орган вказав, що сума нарахованого єдиного внеску та штрафних санкцій, вказані в вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2014 №8 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.07.2014 №21 залишається без змін, так як нарахування єдиного внеску здійснено з урахуванням максимальної величини.

З огляду на це, перегляду в апеляційному порядку підлягає рішення суду в частині визнання неправомірною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ в сумі 113218 грн, рішення про застосування штрафних санкцій по ЄСВ в сумі 14100 грн від 28.07.2014 року.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. визначені платники, об'єкти оподаткування та порядок сплати ЄСВ.

Позивач, відповідно до положень вказаного Закону є платником ЄСВ. Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

Розмір ЄСВ встановлений п.11 ст. 8 Закону і складав для позивача 34,7% визначеної ч.2 п.1 ст.7 Закону бази оподаткування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем була невірно визначена база оподаткування доходу фізичної особи - підприємця в частині проведення амортизаційних відрахувань, а тому податковий орган правомірно прийняв оскаржувану вимогу.

Щодо вимог про визнання протиправними дії податкового органу по проведенню перевірки та скасування наказів на проведення перевірки.

За своєю правовою природою накази на проведення перевірки є актами одноразової дії, які вичерпуються фактом їх виконання.

Згідно з матеріалами справи, на підставі оспорюваних наказів відповідачем була проведена планова документальна виїзна перевірка, за наслідками якої складено акт.

Позивач з перевіркою погодився, допустивши перевіряючих на підприємство та, надавши їм всі витребовувані документи. Таким чином, позивач фактично визнав законність дій податкового органу.

Судовому захисту підлягають лише порушене право або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов'язків позивача або створення об'єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Лише в такому разі позовні вимоги можуть бути задоволені.

Акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом під час проведення перевірки порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, і не містить в собі будь-яких владних приписів і вимог, а тому не підпадає під ознаки рішення (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні доктрини

А отже, висновки акта перевірки, так само як і дії податкового органу щодо фіксування порушень в такому акті, не створюють об'єктивних перешкод у реалізації позивачем його законних інтересів або прав, тому підстав для визнання протиправними таких дій немає.

З огляду на встановлені обставини справи, постанова Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року підлягає скасуванню, оскільки на момент розгляду справи судом фактично був відсутній предмет спору у зв'язку з зменшенням донарахованих зобов'язань платнику податку, що потягло за собою автоматичне відкликання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлений 19.03.2015 року.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.