Справа № 465/3743/13-а 2-а/465/48/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р. Справа № 876/11666/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на постанову Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2014 року по справі № 465/3743/13-а, 2-а/465/48/14 за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, яким після заяви про зміну позовних вимог просив визнати протиправними дії одного з відповідачів у відмові в прийнятті до виконання виконавчого листа №22/12 та ухвали Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області або Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області прийняти до виконання виконавчий лист №22/12 та ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року до виконання та виконати судове рішення шляхом стягнення коштів в сумі 5 313,56 грн. з Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на його користь.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо повернення без виконання виконавчого листа №22/12, виданого Львівським апеляційним адміністративного судом 01.11.2012 року та ухвали Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року, про стягнення з Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на користь позивача 5 313 грн. 56 коп.; зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області прийняти до виконання виконавчий лист №22/12, виданий Львівським апеляційним адміністративного судом 01.11.2012 року та ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року, про стягнення з Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на користь позивача 5 313 грн. 56 коп. шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу в межах відповідних бюджетних призначень, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». В позові позивача до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області відмовлено.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що чинним законодавством не передбачено повноважень органу казначейства на здійснення списання коштів з рахунків божника відкритих в банківських установах (навіть за умови, що цей боржник є державним органом), а наявність відповідних бюджетних призначень не дає можливості виконати судове рішення за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представники позивача надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 22.02.2010 року Львівським апеляційним адміністративного судом було винесено постанову, якою було скасовано постанову Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2009 року та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова провести позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з врахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 22 травня 2008 року з врахуванням виплачених сум.

На підставі цього судового рішення Львівським апеляційним адміністративного судом 01.11.2012 року видано виконавчий лист №22/12 (а.с.131), який було пред'явлено до виконання стягувачем.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова №177068 від 04.04.2012 року, позивачу проведено нарахування підвищення до пенсії відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22.05.2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року заяву начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про зміну порядку і способу виконання судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про стягнення недоплаченої щомісячної доплати до пенсії як дитині війни та компенсації втрати частини грошових доходів задоволено, змінено спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова користь позивача 5 313 (п'ять тисяч триста тринадцять) грн. 56 коп.(а.с.119-121).

Постановою державного виконавця ВП 35933304 від 30 вересня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу з тих підстав, що Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова має відкритті рахунки в органах Казначейства, а діючим Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року (із змінами та доповненнями) передбачено порядок та процес виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, тому слід повернути виконавчий документ стягувачеві, який у відповідності до пункту 24 Порядку може подати його із документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області для виконання(а.с.132-133).

02 жовтня 2013 року позивач звернувся з заявою про виконання даного виконавчого листа до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (а.с.134).

Листом від 08.10.2013 року №15-08/10974 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернув позивачу вказаний виконавчий лист без виконання на підставі того, що чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відритих в банківських установах, натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.135).

16 жовтня 2013 року позивач повторно звернувся із заявою про виконання даного виконавчого листа до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області (а.с.136).

Постановою державного виконавця ВП 40281504 від 23 жовтня 2014 року відмовлено у прийнятті до провадження вказаного виконавчого документа з тих підстав, що таке виконання здійснюється виконання Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (а.с.137-138).

24 жовтня 2013 року позивач повторно звернувся з заявою про виконання даного виконавчого листа до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (а.с.139).

Листом від 28 жовтня 2013 року №15-08/10974 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області потворно повернув позивачу вказаний виконавчий лист без виконання на підставі того, що чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відритих в банківських установах, натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.141).

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і використовуються на виплату пенсій та соціальних послуг, передбачених цим законом, забороняється використання коштів пенсійного Фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Ст. 3 цього закону визначає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

В зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року, Закону України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 р., № 267 визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Конкретний механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845(із змінами та доповненнями) та далі Порядок.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (п.3 Порядку).

Органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання виконавчого документа суду в повному обсязі такий документ повертається до суду з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку (п.4 Порядку).

Згідно п. 6 Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів (п.8 Порядку).

Пп. 1 п. 9 Порядку передбачає підстави для повернення органом Казначейства стягувачу виконавчого документа у разі, коли виконавчий документ: - не підлягає виконанню органом Казначейства; - подано особою, що не має відповідних повноважень; - пред'явлено до виконання з пропущенням установленого строку; - видано або оформлено з порушенням установлених вимог; - рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку; - суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов'язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом; - відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем; - стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання; - наявні інші передбачені законом випадки.

Зі змісту вказаного Порядку вбачається, що виконання рішень про стягнення коштів державного або місцевого бюджету здійснюється органами казначейства шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Згідно п. 33 Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у п.6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з пп.1 п.47 цього Порядку.

Згідно п.47 Порядку безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у п.7 цього Порядку документів та відомостей.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п. 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок (п. 48 Порядку).

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі (п. 49 Порядку).

Отже Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 р., № 267 визначено відповідний в даному випадку механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів, а не з рахунку Пенсійного фонду.

При цьому даним виконавчим листом прямо передбачено стягнення коштів на користь стягувача за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та вищевказаного Порядку виконання судових рішень про стягнення коштів державного бюджету віднесено до виключної компетенції органів Державної казначейської служби.

Крім того, відповідно до п. 33 Порядку для виконання судового рішення, що стосується виплат дітям війни, орган казначейства передає подані стягувачем документи Казначейству згідно з п. 47 Порядку для здійснення безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень.

Отже, незалежно від наявності чи відсутності в органах казначейства рахунків Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова зобов'язаний був вирішити питання про прийняття документів позивача і згідно п. 33 Порядку передати їх Казначейству для виконання шляхом списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень.

Крім того, відсутність бюджетного призначення згідно з п. 9 Порядку не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту п. 49 Порядку вбачається, що у разі відсутності достатніх коштів на виконання судового рішення Казначейство подає Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України» і зобов'язано зберігати виконавчі документи до їх повного виконання. Тобто в будь-якому разі відсутність коштів в державному бюджеті не є підставою для невиконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що дії Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо повернення позивачу, який є стягувачем, виконавчого листа № 22/12, виданого 01.11.2012 року та ухвали Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року є протиправними.

З боку відповідача Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області, дії якого позивачем фактично не оскаржуються, оскільки позивач просив суд в даному випадку визначити хто з відповідачів має виконувати судове рішення та зобов'язати одного з відповідачів прийняти до виконання виконавчий лист і судове рішення та виконати його, та те, що вказаний орган діяв в межах наданих їм повноважень, у спосіб та відповідно до закону, а тому в задоволенні позову до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області слід відмовити.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 13 жовтня 2014 року по справі № 465/3743/13-а, 2-а/465/48/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський