Справа № 727/8890/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/8890/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ярема Л.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

12 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області про скасування постанови від 05 серпня 2014 року про накладення штрафу в сумі 850 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2015 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату слухання справи повідомленні належним чином. При цьому позивачем надано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Зазначене клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає вимогам ст.122-1 КАС України, з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1 - 3 статті 122-1 КАС України, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відео конференції в разі наявності про це клопотання сторони.

За приписами вказаної норми клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь, пропуск строку може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання. Тобто, приписи зазначеної статті вимагають конкретного визначення дати проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2015 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 12 березня 2015 на 09 год. 40 хв., клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду 10 березня 2015 року, тобто з порушенням строку звернення з зазначеним клопотанням передбаченого статтею 122-1 КАС України, що унеможливлює проведення судового засідання призначеного на вищевказану дату в режимі відеоконференції.

Оскільки позивачем не дотримано строки звернення з клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв'язку з чим дане клопотання не підлягає задоволенню.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10 липня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області Саінчуком Є.В. відкрито виконавче провадження №43938314 по виконанню виконавчого листа №2-а-4382 виданого 27.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про зобов'язання УПФ України в Шевченківському районі м. Чернівці донарахувати та виплатити у відповідності до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року ОСОБА_3 державну соціальну допомогу "діти війни" у розмірі 30% мінімальної пенсій за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням проведених виплат, за період з 01.03.2011 року по день припинення права на таку допомогу.

05.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання, відповідно до якої на УПФ України в Шевченківському районі м.Чернівці накладено штраф у розмірі 850 грн.

04.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в повному обсязі, відповідно до якої на УПФ України в Шевченківському районі м. Чернівці накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях вважає вказану постанову про накладення штрафу незаконною, а тому звернулось до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови про накладення на УПФ України в Шевченківському районі м.Чернівці штрафу в розмірі 850 грн. державний виконавець відділу діяв в межах повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 17 липня 1997 року, гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відносяться також і позивач. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Також відповідно до ст.75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно з положеннями ст.89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при винесенні спірної постанови відповідач дотримався вимог вказаних положень та дійшов вірного висновку про невиконання позивачем судового рішення без поважних підстав.

Посилання представника позивача на неможливість виконання судового рішення у зв'язку із відсутністю фінансування не може бути підставою для невиконання постанови суду, яка набрала законної сили.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Позивач не надав доказів звернення до відповідача чи до суду з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Таким чином, не відповідають дійсності доводи позивача про те, що він вжив усіх передбачених законом заходів з метою виконання рішення суду, яке у розумінні статті 124 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Смілянець Е. С.

З оригіналом згідно:

секретар