Справа № 464/9297/14-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р. Справа № 876/9984/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання протиправними дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.09.2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала з 21.07.1983 року по 31.10.1983 року та з 09.03.1993 року по 22.04.2014 року на державній службі на посадах державного службовця в органах Пенсійного фонду. 22.04.2014 року її було звільнено з посади начальника відділу контрольно-перевірочної роботи за власним бажанням у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі, та з виходом на пенсію. 23.04.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Однак при призначенні пенсії не враховано до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати. Вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок пенсії та зарахуванні сум виплачених допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації, однак в цьому їй було відмовлено, листом від 08.09.2014 року відповідач повідомив, що матеріальна допомога та індексація заробітної плати є одноразовою виплатою і не враховується в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», тому немає підстав у перерахунку пенсії.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації під час обчислення ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова виплачувати ОСОБА_2 пенсію з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації, згідно з довідками про заробітну плату, якими передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які нараховано та сплачено грошові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне ситрахування з 23 квітня 2014 року.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення не є складовими заробітної плати державного службовця, тому зараховувати їх в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» немає підстав.

У ході апеляційного позивач ОСОБА_2 надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при призначенні пенсії позивачці до її заробітку для обчислення пенсії повинен був врахувати суму виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, оскільки таке право передбачено Законом України «Про державну службу».

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач є пенсіонером та їй відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» призначено пенсію державного службовця.

Відповідачем при призначенні позивачці розміру пенсії не включено до заробітку для обчислення пенсії такі види оплати праці (виплат, доходу) на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а саме, суми отриманої нею матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та індексацію заробітної плати.

При зверненні ОСОБА_2 до відповідача із заявою про проведення їй перерахунку пенсії з врахуванням зазначених вище виплат та доплат, отримала відмову з посиланням на ст. 33 Закону України «Про державну службу» (а.с.7).

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу», державним службовцям можуть встановлюватись надбавки за високі досягнення в праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці. Таким чином, індексація заробітної плати громадян є компенсаційними виплатами, що передбачена чинним законодавством, та такою, що входить в структуру заробітної плати в складі додаткової заробітної плати, як це передбачено ст.2 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до Закону України «Про оплату праці» розроблено «Інструкцію зі статистики заробітної плати», що затверджена Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за №114/8713.

Підпунктом 2.2.7 п.2.2 даної Інструкції передбачено, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином доводи апелянта, про те, що матеріальна допомога не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру пенсії є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п.3, 200, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року у адміністративній справі № 464/9297/14-а, 2-а/464/199/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М. Ліщинський

Судді О.І. Довга

І.І. Запотічний