Справа № 823/3462/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3462/14 Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 серпня 2014 року № та № .

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 11 серпня 2014 року № .

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 16 жовтня 2002 року за №0.

Смілянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податку розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 30 липня 2014 року № 1171/23-04-17-0108.

Згідно Акту перевірки, 21 липня 2014 року о 18 год. 45 хв. в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює діяльність позивач встановлено: факт реалізації однієї пляшки коньяку «Тиса Закарпатський» за ціною 145 грн. та однієї упаковки соку персикового за ціною 15 грн. на загальну суму 160 грн. Продавець отримала готівку, видала товар та здачу, але розрахункову операцію через РРО не провела та не видала відповідний розрахунковий документ; під час перевірки не було надано посадовим особам відповідача в повному обсязі документи, а саме: книгу доходів та витрат, прибуткових накладних на отримання алкогольних напоїв; встановлено відсутність на місці реалізації товарів із застосуванням РРО платіжного терміналу; сума виручки за реалізований товар на час перевірки становила 359 грн. (яка знаходилась в касі), а згідно денного звіту № 933 сума продаж становила 160,5 грн.; в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходяться в реалізації алкогольні напої, що не обліковуються згідно чинного законодавства. Книга обліку доходів та витрат відсутня. Не обліковані товарно-матеріальні цінності згідно з листами зняття ТМЦ на загальну суму 7118 грн.

На підставі встановлених обставин, відповідач дійшов висновку щодо порушення ФОП ОСОБА_3 п. 85.2 ст. 85, пп. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 1, 2, 12 ст. 3 та ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг» та постанови Кабінету Міністрів від 29 вересня 2010 року № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) із використанням спеціальних платіжних засобів».

За результатами встановлених порушень, Смілянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення: № від 11 серпня 2014 року, якими застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 510 грн. та № від 11 серпня 2014 року, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 14 236 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В силу п. 12 ст. 3 вищевказаного Закону, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Пунктом. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів. Відповідно до пунктів 85.2 та 85.4 ПКУ податкова служба має право вимагати первинні документи під час проведення перевірок, а платник має право їх надавати.

Відповідно до 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 1 липня 1999 року № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч. 2 ст. 9 вищевказаного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 5, 6 та 8 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, у документах, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої, повинні зазначатися реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про відповідність. Суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити згідно із статтями 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" надання споживачам необхідної, доступної та достовірної і своєчасної інформації про товари, а також на вимогу споживачів - додаткової інформації про наявність сертифіката відповідності, документи, що підтверджують якість та ціну товару. Суб'єкту господарської діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Тобто, суб'єкт підприємницької діяльності, який займається реалізацією алкогольних напоїв має право здійснювати таку реалізацію лише на підставі документів, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлено відсутність у барі підтверджуючих документів про належний облік товарів, що реалізовувались, а саме: алкогольні напої - коньяк, вермут.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафної санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та необґрунтованість позовної вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2014 року №.

Разом з тим, згідно п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Судом встановлено, що позивачем належним чином оформлена та зареєстрована у податковому органі Книга обліку доходів і витрат.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2014 року №, до позивача застосовано штрафну санкцію за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, а не за порушення ведення Книги обліку доходів і витрат та відсутності підтверджуючих документів щодо походження товару.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення - рішення від 11 серпня 2014 року № винесено з порушенням норм чинного законодавства, а тому правомірно скасовано судом першої інстанції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.