Справа № 310/12705/13-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2015 рокусправа № 310/12705/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Філімонової-Шауерман Оксани Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Приватмедсервіс»

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року

у справі за позовом Приватного підприємства «Приватмедсервіс» до Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення сесії Бердянської міської ради Запорізької області VI скликання від 12 вересня 2013 року №45,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року у справі в задоволенні адміністративного позову ПП «Приватмедсервіс» до Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення сесії Бердянської міської ради Запорізької області VI скликання від 12 вересня 2013 року №45 - відмовлено.

Постанову суду вмотивовано тим, що Бердянська міська рада мала всі підстави для прийняття рішення від 12 вересня 2013 року №45; рішення від 12 вересня 2013 року №45 прийнято в межах повноважень міської ради.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції представник ПП «Приватмедсервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов. Посилається на те, що відповідач мав підстави продовжити договори оренди.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, вважає незаконним пункт 2 рішення Бердянської міської ради від 12 вересня 2013 року №45, яким відповідач не продовжив орендні відносини з позивачем. Просить задовольнити позовні вимоги та скасувати пункт 2 рішення Бердянської міської ради від 12 вересня 2013 року №45.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутності представника Бердянської міської ради, проти апеляційної скарги заперечує.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2003р. між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради та ПП «Приватмедсервіс» укладено договір № 819 оренди комунального майна за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ., вул. Коцюбинського, 57. Строк дії вказаного Договору періодично продовжувався.

Пунктом 2 рішення Бердянської міської ради від 12.09.2013 року №45 «Про подовження договорів оренди комунального майна» відмовлено в подовженні договору оренди комунального майна.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Зі змісту частини 1 статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Аналізуючи зазначені норми права та обставини справи, суд апеляційної інстанції не встановив порушень процедурного характеру, прийняття суб'єктом владних повноважень пункту 2 рішення Бердянської міської ради від 12.09.2013 року №45 «Про подовження договорів оренди комунального майна», отже підстави для його скасування відсутні.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що за змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України, Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

До компетенції адміністративних судів (в силу п.1 ч. 1 ст. 17 КАС України) належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює в цьому випадку владних управлінських функцій.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС. Оскільки частину позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, ухвалене рішення в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові ВСУ від 14.02.2012 року справа №21-1042во10.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що всі спори, які виникають у зв'язку з укладенням господарських договорів, навіть за участю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підвідомчі господарським судам. Це безпосередньо випливає зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та наявності спору про право, який є першочерговою ознакою господарського судочинства. Органи державної влади та місцевого самоврядування виступають сторонами в господарському зобов'язанні, набувають ознак господарюючих суб'єктів і у зв'язку з цим не виконують владні управлінські повноваження.

Така правова позиція сформувалася ще з 2007 року, а саме, спір щодо оскарження актів органів державної влади, органів Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування, на підставі яких виникли цивільні права і обов'язки (спір про право), не є публічно-правовим і розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, до спорів про право віднесені спори, пов'язані з захистом права власності або користування землею, стягнення заборгованості з орендної плати за договором на користування земельною ділянкою, спори, предметом яких є право власності на земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення права, порушеного третьою особою, яка на підставі рішень владних органів претендує на спірну земельну ділянку.

Отже, спірні питання щодо укладення або продовження договорів оренди особи можуть вирішувати в порядку ГПК або ЦПК.

У зв'язку з тим, що процедурних порушень прийняття міською радою пункту 2 рішення від 12.09.2013 року №45 «Про подовження договорів оренди комунального майна» не встановлено, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції по своїй суті є правильним, тому скасуванню не підлягає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Приватмедсервіс» - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства «Приватмедсервіс» до Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення сесії Бердянської міської ради Запорізької області VI скликання від 12 вересня 2013 року №45 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна