Справа № 820/20020/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. Справа № 820/20020/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2015р. по справі № 820/20020/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міндоходів у Харківській області №406 від 26.11.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2015р. по справі № 820/20020/14 позов залишено без задоволення.

Позивач не погодився з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. та прийняти нову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального законодавства з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави та мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши постанову суду, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що Головним управлінням Міндоходів у Харківській області прийнято наказ №406 від 26.11.2014 р. про організацію проведення фактичних перевірок з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. (а.с. 22).

Відповідоно до даного Наказу прийнято рішення про проведення фактичних перевірок платників податків згідно з переліком у додатку 2.

Як слідує з витягу із додатку 2 до Наказу № 406 від 26.11.2014 року до переліку суб'єктів, що підлягають перевірці включно Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (а.с. 23).

Позивач, посилаючись на те, що дії Головного управління Міндоходів у Харківській області по прийняттю наказу №406 від 26.11.2014 р. "Про організацію проведення фактичних перевірок" є такими, що порушують вимоги Податкового кодексу України, звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що податковим органом при прийнятті оскаржуваного наказу дотримано порядок його прийняття за наявності для цього достатніх підстав, передбачених чинним законодавством.

Колегія суддів, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, не погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі, після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (п.п.75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). (п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України).

Згідно з п.п.80.2.3 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності визначених Кодексом обставин, зокрема, письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Отже, однією з обов'язкових обставин для призначення та проведення перевірки за п.п.80.2.3 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України є наявність письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

З матеріалів справи слідує, що 18.11.2014 року на адресу Головного управління Міндоходів у Харківській області надійшла заява громадянина ОСОБА_3 від 10.11.2014 року за вх. №С/3893 (а. с. 21).

У вказаній заяві ОСОБА_3 вказав, в тому числі, на те, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою ТЦ «Барабашово» (магазин НОМЕР_1) йому відмовили у видачі чеку при здійсненні покупки хутряного виробу.

Відповідач в письмових запереченнях на апеляційну скаргу та поясненнях представника у судовому засіданні вказує на те, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 слугувало наведене звернення покупця (споживача), юридичною підставою - п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

При цьому, колегія суддів відмічає, що у Наказі № 406 від 26.11.2014 року контролюючий органом не посилається на будь-яку конкретну підставу для призначення перевірки, зазначивши виключно його юридичну підставу.

Окрім того, позивач, як і у суді першої, так і апеляційної інстанції наполягав на тому, що вона здійснює підприємницьку діяльність у орендованому магазині № D-003-21-0015 «Хутра» на ТЦ «Барабашово», та не є суб'єктом підприємницької діяльності, що здійснює торгівлю у магазині НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» в ТЦ «Барабашово», щодо якого подано заяву громадянином ОСОБА_3, а відтак вважає, що рішення, прийняте у формі наказу про проведення фактичної перевірки щодо неї, як суб'єкта підприємницької діяльності, є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіряючи наведені обставини, колегія суддів враховує, що згідно наданої копії договору оренди № 6880/н від 10.04.2012 року, ФОП ОСОБА_1 орендує в ТЦ «Барабашово» павільйон торговою площею 66,31 кв.м., площа зберігання 60, 98 кв.м., код об'єкта D-003-21-0015 (а.с. 35-36).

Також під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, на виконання приписів ст. 11 КАС України, у відповідача були витребувані письмові пояснення та докази того, що заява громадянина ОСОБА_3 стосувалась саме діяльності ФОП ОСОБА_1

Відповідачем у судове засіданні були надані письмові пояснення, згідно яких відповідач зазначив, що перевіряючими здійснено обстеження за адресою ТЦ «Барабашово», магазин НОМЕР_1, в результаті чого встановлено, що за даною адресою здійснює господарську діяльність ОСОБА_4

Результати обстеження оформлені доповідною запискою за підписами ревізорів Шамраєва В.М. та Ольховського Є.Б. на ім'я начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій Хачатуряна Б.О.

Проте, колегія суддів. Дослідивши надану копію доповідної записки, не визнає її належним та достатнім доказом того, що таке дослідження передувало прийняттю наказу та проводилось саме у зв'язку із вжиття заходів по перевірці заяви ОСОБА_3, оскільки вказана доповідна записка не містить ані номеру, ані дати її складання.

У відповідності до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах як, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що протягом судового розгляду справи відповідач не довів правомірність оскаржуваного наказу, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління Міндоходів у Харківській області №406 від 26.11.2014 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2015р. по справі № 820/20020/14 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міндоходів у Харківській області №406 від 26.11.2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 10.03.2015 р.