Справа № К/9991/21144/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/21144/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Головчук С.В.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2008 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2008 року в справі за його позовом до Харківського університету Повітряних Сил Збройних Сил України про зобов'язання провести розрахунок при звільнені,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначав, що у серпні 2004 року був звільнений з військової служби, проте йому не було сплачено грошову компенсацію за не отримане під час проходження служби речове майно, яку просив стягнути.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2008 року, позов задоволено частково: стягнуто грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі станом на 11 березня 2000 року в сумі 891,11 грн..

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністра оборони України від 30 серпня 2004 року №576 ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» пункту 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (у зв'язку зі скороченням штатів) з правом носіння військової форми одягу.

Наказом начальника факультету наземного забезпечення бойових дій авіації Харківського університету Повітряних Сил від 27 вересня 2004 року №44 позивача виключено із списків особового складу факультету, усіх видів забезпечення з 29 вересня 2004 року.

Відповідно до довідок на одержання грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі до 11 березня 2000 року та після 11 березня 2000 року, позивачу нараховано грошову компенсацію в сумі 891,11 грн. та 2 926,26 грн. відповідно.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки грошова компенсація замість речового забезпечення була передбачена законодавством до 11 березня 2000 року, тому позивач має право на отримання такої компенсації.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Тобто, на час звернення позивача до начальника Харківського університету Повітряних Сил з приводу видачі грошової компенсації замість речового майна та до суду, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням зазначеного Закону.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема в постановах від 22 жовтня 2013 року по справі № 21-286а13 та від 10 грудня 2013 року по справі № 21-415а13.

Таким чином, суди попередніх інстанцій помилково вважали, що позивач мав право на грошову компенсацію замість речового майна, належного до видачі до березня 2000 року, після звільнення з військової служби.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2008 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2008 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Головчук /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/