Справа № К/9991/2928/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Київ К/9991/2928/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 р.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 р.

у справі №2а-8892/11/1270

за позовом Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську

про визнання неправомірними дій, протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки,

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій, протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 р., позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача по складанню податкового повідомлення-рішення форми «У» від 19.09.2011 р. №, складеного на підставі акту перевірки від 02.09.2011 р. №551/08-3/08215600, у частині нарахування пені у розмірі 109 672,55 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «У» від 19.09.2011 р. №, у частині нарахування пені у розмірі 109 672,55 грн., а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 1,70 грн. судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Працівниками податкового органу проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактом від 16.07.2010 р. №110 09 109 з компанією «Schloler GmbH» (Німеччина) за період з 01.12.2010 р. по 01.08.2011 р., про що складено акт від 02.09.2011 р. №551/08-3/08215600, яким встановлено порушення позивачем вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що виразилося у несвоєчасному надходженні товару на суму 158 252,00 євро за контрактом від 16.07.2010 р. №110 09 109 з компанією «Schloler GmbH» (Німеччина).

За результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2011 р. №, яким за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовано пеню у розмірі 175 476,08 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З акту перевірки позивача вбачається порушення ним строків надходження товару на митну територію України на 32 дні.

В обґрунтування нарахування пені податковий орган вказує на те, що на умовах виконання контракту позивач, згідно виписок із банку за 15.12.2010 р., здійснив предоплату компанії «Schloler GmbH» (Німеччина) за придбане у нього обладнання у розмірі 158 252,00 грн. євро (1 693 051,43 грн.). Граничний термін постачання продукції та виконання послуг по платежах - 13.06.2011 р. Однак, товар надійшов на митну територію України 15.07.2011 р., про що свідчить ВМД №702000009/2011/008048.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що товар на суму 158 252,00 євро перетнув кордон України 25.06.2011 р., про що свідчить штамп CMR №873657 на товарно-транспортній накладній, а граничний термін постачання продукції та виконання послуг по платежах - 13.06.2011 р., отже позивач порушив строки надходження товару на митну територію України лише на 12 днів.

З огляду на викладене, пеня має бути нарахована за 12 днів порушення терміну поставки товару позивачем у розмірі 65 803,53 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, визначальною умовою при нарахуванні контролюючим органом пені є кількість днів затримки поставки товару.

При цьому, як зазначено судами, позивач датою поставки вважає дату надходження продукції на митну територію України, тобто 21 та 22 липня 2010 року, у той час як податковий орган вважає датою поставки 16.08.2010 р. - дата оформлення вантажної митної декларації в Луганській митниці.

Згідно ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Моментом здійснення імпорту є момент перетину товарів митної межі України або переходу права власності на товар, що імпортується, від продавця до покупця.

Пунктом 1 ст. 15 Митного кодексу України визначено, що строк «ввозу в Україну і вивозу із України» означає фактичне переміщення через митний кордон України товарів і інших предметів.

Підставою для переміщення вантажу через митний кордон України в режимі імпорту є наявність товарно-супровідного документа на вантаж. На цьому документі проставляється відбиток штампу «Під митним контролем» (імпорт), виписується перевізна відомість у митницю повного митного оформлення та на ній проставляється відбиток штампу «Під митним контролем» (імпорт) та особиста нумерована печатка інспектора митниці на кордоні, через який вантаж переміщувався, що передбачено листом Держмитслужби України від 07.12.1995 р. №11/18-5435.

Тобто, знаходження під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввозу в Україну, при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на товар супровідного документу, проставлення відтиснення штампу «Під митним контролем» (імпорт) з відповідною датою, які засвідчують факт і дату перетину митного кордону України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що товар, який знаходиться під митним контролем України є фактично ввезеним на митну територію України, тобто таким, що переміщений через митний кордон, а штамп «Під митним контролем» на товарно-супровідних документах з відповідною датою, засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

З огляду на те, що товар на суму 158 252,00 євро перетнув кордон України 25.06.2011 р., про що свідчить штамп «Під митним контролем» CMR №873657 на товарно-транспортній накладній, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно порушення позивачем терміну поставки товару на митну територію України лише на 12 днів.

Враховуючи вказане, спірне податкове повідомлення-рішення від 19.09.2011 р. № є протиправним та підлягає скасуванню у частині нарахування пені у розмірі 109 672,55 грн.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 р. у справі №2а-8892/11/1270 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.