Справа № 2а-10198/11/1370
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р. Справа № 876/10451/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., та ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Державної митної служби України, Львівської митниці Міндоходів на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 до Львівської митниці, Державної митної служби України про скасування рішення і зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення по справі № 2а-10198/11/1370.

В обґрунтування заяви посилався на те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці. Визнано протиправним та скасовано наказ ДМС України № 1821-к від 29.08.2011 року стосовно звільнення ОСОБА_2, поновлено його на посаді старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці з 29.08.2011р., стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15899 грн. 76 коп..

Вважає, що відповідачі добровільно не виконували рішення суду, а лише 01.06.2013 року на виконання рішення суду ДМС України було винесено наказ №869-к «По особовому складу митних органів», яким поновлено ОСОБА_2 поновлено на посаді. Стало відомо про те, що Львівська митниця не провела нарахування та не виплатила середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду з 18.01.2012 року по 17.06.2013 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року заяву задоволено. Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 18.01.2012 року по 01.06.2013 року в розмірі 25 296 гривень 81 копійок.

Дана ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Державною митною службою України та Львівською митницею Міндоходів. Апелянти вважають, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, не враховані всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема зазначають, що для внесення запису про визнання недійсним запису про звільнення позивача в трудовій книжці, для визначення свого бажання приступи до виконання посадових обовязків (якщо в позивача не було обставин, я перешкоджають цьому), потрібна ініціатива позивача. За інших обставин реальне поновлення звільненого працівника неможливе. З метою додержання норм трудової законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії корупції вирішені питання про поновлення позивача на посаді, з якої він був звільнений, потребувало ініціативи працівника.

Також звертають увагу суду на те, що згідно статті 236 Кодексу законів про працю України, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу.

Вважають, що позивач не вчинив жодних дій щодо його поновлення, а затримка виконання судового рішення спричинена штучно, за незалежними від відповідачів причинами, в тому числі бездіяльністю ОСОБА_2, тому вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі є безпідставною.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Під час апеляційного розгляду заявником ОСОБА_2 подавалась заява про відмову від подальшої реалізації і виконання оскаржуваної ухвали (а.с.188-189) та клопотання про визнання оскаржуваної ухвали нечинною та закриття провадження у справі (а.с. 193).

23.02.2015 року на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 у якому просить оскаржувану ухвалу Львівського окружного адміністративного суду скасувати та провадження у частині розгляду заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду закрити відповідно до ст.ст. 112, 194 КАС України.

Заслухавши доповідь судді головуючого, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 112 і 113 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 112 КАС України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково.

Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі (ч. 2 ст. 112 КАС України).

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2а-10198/11/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці. Визнано протиправним та скасовано наказ ДМС України №1821-к від 29.08.2011 року «По особовому складу Львівської митниці» в частині припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах України, поновлено його на посаді старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці з 29.08.2011р., стягнуто з Львівської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15899 грн. 76 коп..

Представник позивача одержав 2 виконавчих листа: про поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 3465 грн. 32 коп. Із заявою про видачу виконавчого листа про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у решті суми представник позивача звернувся 14.05.2012 року. Виконавчий лист за цією заявою був надісланий ОСОБА_2 після повернення справи № 2а-10198/11/1370 з суду апеляційної інстанції 10.07.2012 року.

Також встановлено, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України постанова Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2012 року залишені без змін.

Наказом Державної митної служби України від 01.06.2013 року № 851-к «По особовому складу митних органів» на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року було скасовано пункт 1 наказу Державної митної служби України від 29.08.2011 року № 1821-к «По особовому складу Львівської митниці» в частині припинення 29.08.2011 перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці та поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці з 29.08.2011 року.

Наказом Львівської митниці від 06.06.2013 року №666-к ОСОБА_2 оголошено наказ Державної митної служби України від 01.06.2013 року № 851-к.

17.06.2013 року ОСОБА_2 приступив до виконання обовязків старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці, що підтверджується табелем обліку робочого часу за червень 2013 року.

Задовольняючи заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суд першої інстанції зазначив, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці з 29.08.2011 року добровільно виконана відповідачем лише 01.06.2013 року шляхом прийняття наказу від 01.06.2013 року № 851-к «По особовому складу митних органів», а відтак дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими та зазначає наступне.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «ОСОБА_3 проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.258 КАС України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

З наведених норм КАС України зрозуміло, що у випадку добровільного невиконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, таке судове рішення виконується примусово після отримання позивачем в суді виконавчого листа та його предявлення у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку для примусового виконання до органів державної виконавчої служби.

З огляду на вимоги ст.236 КЗпП України, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу.

При цьому, враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами виду своєї трудової діяльності, та з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, необхідна ініціатива поновленої особи з цього питання перед працедавцем. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника.

Більше того, відновлення в правах працівника без його ініціативи може призвести до порушень законодавства (незявлення на роботі без поважних причин, тобто прогулу, безпідставної виплати заробітної плати, зокрема, у разі перебування особи на обліку в центрі зайнятості, порушення антикорупційного законодавства у разі працевлаштування особи під час вимушеного прогулу в іншій структурі, що у разі поновлення призведе до роботи за сумісництвом, тощо).

Крім того, статтею 29 КЗпП України передбачено певні обовязки власника або уповноваженого ним органу щодо працівників, які прийняті, поновлені на посаді. Виконання цих обовязків можливе лише за ініціативними діями обох сторін у трудових правовідносинах (працівника та працедавця).

Слід зазначити, що позивач виконавчого листа про виконання судового рішення у частині поновлення його на роботі до виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» не предявляв, а також не доводив до відома відповідача про наміри приступити до виконання посадових обовязків на реалізацію постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.0.2012 року.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач вжив всіх необхідних заходів щодо виконання рішення суду та поновлення позивача на посаді, а тому задоволення вимог заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді є безпідставним.

Згідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених, відповідно, статтями 155 і 157 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_2 про скасування ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року та закриття провадження у частині розгляду заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати. Провадження в адміністративній справі у частині розгляду заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду закрити.

Керуючись ст.ст. 41, 112, 157, 160, 194, 195, 196, 199, 203, 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної митної служби України, Львівської митниці Міндоходів задовольнити.

Клопотання ОСОБА_2 про скасування ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року та закриття провадження у частині розгляду заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі № 2а-10198/11/1370 скасувати, а провадження за заявою ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_1