Справа № 454/3443/13а
Суддя: Бруновська Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Львів № 876/4297/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

апелянта: ОСОБА_1

представника відповідача: Лавріва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

28.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт, просить суд, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Лаврів В.В. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган приймаючи оспорюванні розпорядження та рішення діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Сокольському районі Львівської області як фізична особа-підприємець з 19.06.2006 р.

Враховуючи вимоги Порядку взяття на облік та зняття з обліку платників єдиного внеску який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-6, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» органи Пенсійного фонду України знімають з обліку платника єдиного внеску після отримання від державного реєстратора відомостей з реєстраційної картки про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області та отримує пенсію по інвалідності з 23.05.2011 р.

Згідно повідомлення державного реєстратора від 19.06.2013 р. до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 0688819 про проведення державної реєстрації припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності як фізичною особою-підприємцем.

Отже, позивач вважався працюючим приватним підприємцем до отримання відомостей від державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця.

Згідно ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (проводять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (проводять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Таким чином, пенсіонерам які працюють пенсія перераховується після звільнення з роботи або припинення підприємницької діяльності.

За таких обставин, позивач займаючись підприємницькою діяльністю з 01.10.2011 р. до 19.06.2013 р. не мав права на перерахунок пенсії в разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Розпорядженням пенсійного органу від 14.11.2012 року ОСОБА_1 з 23.05.2011 року проведено перерахунок пенсії. (а.с. 12-13 )

Рішенням пенсійного органу від 28.11.2012 р. проводиться утримання переплати по 20 % розміру пенсії позивача на загальну сумі 6790 грн. 94 коп. за період з 23.05.2011 р. по 30.11.2012 р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, оспорюванні розпорядження та рішення пенсійного органу прийняті в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України. Позивач із заявою про припинення підприємницької діяльності в установленому законом порядку не звертався в державні органи тому, проведення перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру призвело до необґрунтованої виплати йому коштів.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року у справі за № 454/3443/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель