Справа № 2а/0370/2282/12
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами без задоволення

17 березня 2015 року м. Луцьк Справа № 2а/0370/2282/12

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Багацького Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - відповідач, управління) про визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати заробітної плати, стягнення заробітної плати за період з 11 жовтня 2010 року по 07 вересня 2012 року, стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.126-129, 168-170, 197-199).

Позивач 03 березня 2015 року звернувся до суду з заявою про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами. В якості нововиявлених обставин посилається на відсутність повноважень представника відповідача Матвійчук Т.М. на представництво інтересів в судовому засіданні 27 травня 2013 року, оскільки вона не була працівником управління, а, отже, свідчення, які вона надавала в суді, на його думку, є неправдивими. Також в якості нововиявленої обставини посилається на рішення Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013.

З наведених підстав просить суд скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги (а.с.209-211).

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд її задовольнити. Також пояснив, що, на його думку, присутній у судовому засіданні представник Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_6 не має права представляти цей орган, оскільки не є його працівником та не надав договір на представництво. Крім того, в його довіреності відсутня вказівка на те, що він має право здійснювати примирення у справі. В судовому засіданні наполягав на виклику в якості свідків керівництва відповідача для дачі пояснень з приводу представництва інтересів управління та заявляв клопотання про зобов'язання представника відповідача надати оригінал договору.

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, у письмових запереченнях від 17 березня 2015 року та в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви з тих підстав, що вказані ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, представник управління Матвійчук Т.М. діяла в процесі на підставі довіреності від 22 травня 2013 року №418, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Просить суд відмовити у задоволенні заяви (а.с.230-235).

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати заробітної плати, стягнення заробітної плати за період з 11 жовтня 2010 року по 07 вересня 2012 року, стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди - відмовлено (а.с.126-129, 168-170, 197-199).

В основу вказаних судових рішень покладений висновок про те, що за результатами розгляду адміністративної справи №2а-3529/10/0370 за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено (а.с.77-81).

Тобто, позивач не був поновлений на займаній посаді, не є незаконно звільненим, а тому підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. З наведених підстав суди відмовили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі №2а/0370/2282/12.

За приписами частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

В якості нововиявлених обставин позивач посилається на відсутність повноважень представника відповідача Матвійчук Т.М. на представництво інтересів в судовому засіданні 27 травня 2013 року, оскільки вона не була працівником управління, а також на рішення Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013.

Надаючи правову оцінку цим доводам ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

У частині третій статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України, довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації (за наявності).

Зазначене положення процесуального закону кореспондується з нормами статті 244 Цивільного кодексу України, відповідно до якої представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З аналізу цих норм законодавства слідує, що достатньою підставою для участі представника суб'єкта владних повноважень у судовому засіданні є довіреність, яка підписана керівником юридичної особи. При цьому, чинне законодавство не містить обмежень щодо представництва інтересів державного органу виключно особою, яка перебуває з ним в трудових відносинах.

У розглядуваному випадку повноваження представника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства Матвійчук Т.М. підтверджується оригіналом довіреності від 22 травня 2013 року №418, яка підписана начальником управління Колісником Б.І. та міститься в матеріалах справи (а.с.93).

Отже, представник відповідача мав всі необхідні повноваження для участі у судовому засіданні, а доводи позивача, що представник управління мала бути працівником цього органу є безпідставними та не беруться судом до уваги. Крім того, перевірка обставин перебування в трудових відносинах представника управління виходить за межі судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З аналогічних підстав суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1, що представник відповідача ОСОБА_6 не має повноважень на участь у даному судовому засіданні, оскільки суд встановив особу відповідно по поданого оригіналу паспорта та його повноваження також підтверджуються довіреністю від 11 березня 2015 року №297, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.238).

Стосовно доводів позивача, що у виданій довіреності відсутнє положення щодо можливості представника здійснювати примирення суд зазначає, що відповідач є вільним у виборі та визначені обсягу процесуальних повноважень, які він вважає за необхідним надати своєму представнику.

Крім того, представник відповідач подав заперечення від 17 березня 2015 року на заяву за нововиявленими обставинами, що є його процесуальним правом відповідно до статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України і відповідно примирення за таких обставин не можливе (а.с.230-235). Також слід зазначити, що примирення сторін неможливе на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо клопотань позивача про виклик в якості свідків керівництва та колишніх працівників Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства суд зазначає, що обставини представництва інтересів управління у повному обсязі відображені в матеріалах адміністративної справи, тому у допиті свідків немає необхідності. Саме з наведених підстав в судовому засіданні 17 березня 2015 року протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків (а.с.240, 242).

Суд вважає за необхідне зазначити, що перевірка доцільності використання суб'єктом владних повноважень бюджетних коштів, які використовуються для оплати послуг свого представника не є функцією судових органів, а відноситься до компетенції органів Державної фінансової інспекції України та прокуратури. Крім того, перевірка цих обставин виходить за межі судового розгляду заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Стосовно вимог позивача витребувати у представника відповідача оригінал договору на представництво суд ще раз зауважує, що за змістом частини третьої статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України достатньої підставою для представництва є довіреність, яка представником управління надана. Крім того, в судовому засіданні представник Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства підтвердив існування договору на підставі якого видана довіреність.

Крім того, слід зазначити, що обставини належності чи неналежності представництва інтересів державного органу не впливають на зміст та мотиви з яких виходили суди відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, які зводяться до того, що позивач не є незаконно звільненим, а тому на його користь неможливо стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Отже, посилання позивача на неналежне представництво інтересів відповідача під час розгляду адміністративної справи не може бути нововиявленою обставиною та підставою для перегляду судового рішення.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на рішення Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Рішенням Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто, у розглядуваному рішенні Конституційний суд України надав офіційне тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР, але не встановлював неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення. З наведених підстав, вказане рішення не може бути нововиявленою обставиною в розумінні пункту 5 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, вказане рішення Конституційного суду України не впливає на зміст та мотиви з яких виходили суди відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, які зводяться до того, що позивач не є незаконно звільненим, а тому на його користь неможливо стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стосовно усного клопотання позивача про зміну предмету позову суд зазначає, що на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами зміна предмету позову є неможлива.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими у розумінні статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, не можуть бути підставою для перегляду постанови Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, а тому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 165, 245, 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст ухвали виготовлений 20 березня 2015 року.