Справа № 808/8700/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

04 березня 2015 року 12:10Справа № 808/8700/14 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Прокурора міста Маріуполя Донецької області

до Маріупольської міської ради Донецької області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Прокурора міста Маріуполя Донецької області до Маріупольської міської ради Донецької області, в якому позивач просить суд скасувати рішення відповідача №6/40-4501 від 10.07.2014.

У судове засідання прибула прокурор Лєскіна І.Є., позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити. Додатково надала письмові пояснення на заперечення відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокуратурою міста Маріуполя Донецької області за результатом проведеної перевірки додержання вимог земельного законодавства України при наданні земель у власність та користування, встановлено факт прийняття Маріупольською міською радою Донецької області рішення від 10.07.2014 № 6/40-4501, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання із земель запасу житлової та громадської забудови у власність земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0239) площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1. Прокурор вважає, що вказане рішення прийнято із порушенням норм Земельного кодексу України оскільки проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки не погоджено Головним управлінням містобудування та архітектури міської ради у зв'язку з його невідповідністю вимогам містобудівної документації.

Відповідач у судове засідання не з'явився, 10.02.2015 (вх. №6262) на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях. Свою позицію зокрема обґрунтовує тим, що на виконання вимог Земельного кодексу України та рішення Маріупольської міської ради від 30.09.2008 №5/24-4487 з урахуванням змін, було розроблено проект відведення земельної ділянки, отримано висновки та погодження проекту землеустрою щодо її відведення: Головного управління земельних ресурсів у Донецькій області №06-03-5/441-012 від 03.09.2013, Висновок Головного управління Держземагенства у м. Маріуполі №199/13 від 30.04.2013. В подальшому, 10.07.2014 №6/40-4501 було прийнято рішення Маріупольської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1» за яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано із земель запасу житлової та громадської забудови у власність земельну ділянку площею 0,1000га за адресою АДРЕСА_1. Рішення було прийнято на підставі наданих заявником документів які передбачені діючим законодавством та погоджені відповідним чином. Вмотивованих та законних підстав для відмови у надані земельної ділянки в оренду у Маріупольській міській раді не було. Звертає увагу суду та те, що в тексті рішення міської ради від 10.07.2014 №6/40-4501 зазначено, що відповідно до висновку Головного управління містобудування та архітектури земельна ділянка знаходиться в санітарній зоні. Рішення міської ради прийнято на пленарному засіданні сесії міської ради більшістю голосів депутатського корпусу. Таким чином, вважає, що Маріупольська міська рада діяла відповідно до чинного законодавства та у відповідності до компетенції. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити, виходячи з наступного:

За правилами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного Кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного Кодексу України, Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У відносинах, які склалися в даній справі між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 11.11.2014 по справі 21-493а14.

За приписами ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суддя закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами ч.3 ст.157 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вищезазначені вимоги позовної заяви не належать розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже провадження у справі має бути закрито.

Керуючись ст. ст.157, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Прокурора міста Маріуполя Донецької області до Маріупольської міської ради Донецької області про скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова