Справа № 816/168/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/168/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Гриценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.02.2014 №/65, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом в розмірі 12 896 грн 66 коп. та податкової вимоги від 07.07.2014 №4195-25/635 про сплату узгодженої суми грошового зобов'язання в розмірі 9706 грн 71 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на безпідставність висновків контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог податкового законодавства, викладених у акті документальної позапланової виїзної перевірки від 27.12.2013 №5808/16-03-17-01/НОМЕР_1, з огляду на які прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Зазначав, що витрати підприємця в розмірі 60 690 грн підтверджені належним чином складеними первинними документами.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях посилався на те, що позивачем на перевірку не надано документальних підтверджень правомірності формування витрат в розмірі 60 690 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав та мотивів, наведених у письмовому запереченні Кременчуцької ОДПІ, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець /а.с. 7/.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців основним видом діяльності позивача є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харовими оліями та жирами (код КВЕД-2010 46.33) /а.с. 7/.

У період з 09.12.2013 по 20.12.2013 фахівцем Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт від 27.12.2013 №5808/16-03-17-01/НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки) /а.с. 80-90/, в якому, окрім іншого, зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено необхідність донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік в розмірі 10 317 грн 33 коп.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 10.02.2014 сформовано податкове повідомлення-рішення №/65, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом в розмірі 12 896 грн 66 коп. (в т.ч., 10 317 грн 33 коп. - основний платіж, 2579 грн 33 коп. - штрафні (фінансові) санкції) /а.с. 14/.

Крім того, за відсутності відомостей про оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення та сплату визначеного грошового зобов'язання, відповідачем 07.07.2014 сформовано податкову вимогу форми "Ф" №4195-25/635 про сплату узгодженої суми грошового зобов'язання в розмірі 9706 грн 71 коп. /а.с. 13/.

Не погодившись із зазначеними рішеннями Кременчуцької ОДПІ, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.02.2014 №/65, судом встановлено наступне.

Підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10 317 грн 33 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2579 грн 33 коп. є встановлені в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 факти завищення останнім витрат за 2011 рі к в розмірі 60 690 грн.

Мотивуючи такий висновок, відповідач зазначив, що позивачем на перевірку не надано документального підтвердження суми витрат в розмірі 60 690 грн, а саме: дорожніх листів щодо використання в господарській діяльності дизельного пального вартістю 49 480 грн, актів наданих послуг використання орендованого у ФОП ОСОБА_4 складського приміщення вартістю 4800 грн та актів наданих ФОП ОСОБА_5 інформаційно-консультаційних послуг вартістю 6000 грн.

Оцінюючи правову природу наведених доводів контролюючого органу, суд враховує наступне.

В силу пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За змістом пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

У свою чергу, як визначено підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати фізичної особи - підприємця мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що позивачем на перевірку не було надано документів, якими б підтверджувалась правомірність витрат ФОП ОСОБА_3 в розмірі 60 690 грн.

До матеріалів справи залучено копію письмового пояснення ФОП ОСОБА_3 від 18.12.2013, за змістом якого позивач підтвердив, що не може надати на перевірку документальних підтверджень понесених витрат за 2011 рік у зв'язку з їх втратою /а.с. 105/.

Представник позивача жодних пояснень з даного приводу надати не зміг, хоча суд, з метою повного та всебічного розгляду справи, надавав представнику позивача час для підготовки відповідних письмових пояснень.

Отже, відсутність у ФОП ОСОБА_3 на момент проведення перевірки первинних документів підтверджено письмовими поясненнями останнього від 18.12.2013 та жодним чином не спростовано представником позивача.

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані твердження позивача про те, що всі необхідні документи були в нього в наявності та надавались на перевірку.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу /пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України/.

Доказів повідомлення Кременчуцької ОДПІ про втрату первинних документів позивач не надав. Так само, позивачем не надано доказів звернення до своїх контрагентів з метою відновлення втрачених документів.

Представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити яким чином ФОП ОСОБА_3 відновлено втрачені документи.

Враховуючи наведене, суд не приймає в якості належних доказів у справі надані позивачем копії актів прийому-передачі послуг /а.с. 27-32/, договорів перевезення вантажу, актів виконаних робіт та рахунків /а.с. 33-41/, договору про надання послуг по веденню бухгалтерського та податкового обліку від 01.09.2010 №7 разом з копіями актів надання послуг та рахунків /а.с. 42-46/.

Надані позивачем копії договору про надання консультаційних послуг від 26.12.2011, договорів з ТОВ "Парус-Кіровоград", ТОВ "Парус-Центр" та актів наданих послуг, рахунків, актів, виписок банку, платіжних доручень /а.с. 47-71/ не стосуються предмету доказування у даній справі.

Надані позивачем копії фіскальних чеків /а.с. 72-79/ свідчать лише про придбання дизельного пального, однак жодним чином не підтверджують його використання ФОП ОСОБА_3 у власній господарській діяльності.

За вищевикладених обставин, суд погоджується з доводами Кременчуцької ОДПІ про завищення позивачем витрат за 2011 рік в розмірі 60 690 грн.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт порушення ФОП ОСОБА_3 вимог пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено завищення позивачем витрат в розмірі 60 690 грн.

Натомість, позивач не надав належних доказів правомірності формування витрат господарської діяльності у зазначеному розмірі.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення Кременчуцька ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 в даній частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

Отже, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 про скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.02.2014 №/65 необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про скасування податкової вимоги від 07.07.2014 №4195-25/635, суд враховує наступне.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкову вимогу визначено як письмову вимогу контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України є передумовою для висновку про те, що податкова вимога формується в разі несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у визначені Податковим кодексом України строки.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, податкову вимогу від 07.07.2014 №4195-25/635 Кременчуцькою ОДПІ сформовано у зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_3 грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 10.02.2014 №/65.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що на 07.07.2014 за платником податків обліковувався податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9706 грн 71 коп., а тому, податкову вимогу сформовано правомірно.

Разом з цим, у зв'язку з оскарженням позивачем податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.02.2014 №/65 до суду, визначена даним рішенням сума грошового зобов'язання, в силу наведених вище положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, вважається неузгодженою.

Оскільки грошове зобов'язання, про сплату якого Кременчуцькою ОДПІ ФОП ОСОБА_3 надіслано податкову вимогу від 07.07.2014 №4195-25/635, на дату розгляду справи судом є неузгодженим, суд дійшов висновку про необхідність скасування зазначеної вимоги.

При цьому, суд виходить з того, що за змістом наведених вище положень Податкового кодексу України податкова вимога надсилається лише в разі наявності у платника податків податкового боргу та законодавцем не визначено підстав зупинення дії податкової вимоги чи її відкликання в даному випадку.

До того ж, суд враховує, що згідно з абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відтак, після набрання судовим рішенням у даній справі законної сили позивач протягом 10 календарних днів матиме право добровільно сплатити суму визначеного податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 10.02.2014 №/65 грошового зобов'язання, та лише після закінчення цього строку у контролюючого органу виникне право надсилати податкову вимогу.

Таким чином, позов в даній частині необхідно задовольнити.

Отже, позов ФОП ОСОБА_3 належить задовольнити частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Крім того, як визначено частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

У порядку розподілу судових витрат, суд, зважаючи на часткове задоволення позову, вважає за необхідне стягнути на користь позивача з Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 78,45 грн.

Разом з цим, на виконання вимог частини третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" з позивача до Державного бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 938 грн 24 коп.

Відповідач від сплати судового збору звільнений на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задовольнити частково.

Скасувати податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 07 липня 2014 року №4195-25/635.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 78 (сімдесят вісім) гривень 45 (сорок п'ять) копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 938 (дев'ятсот тридцять вісім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки на розрахунковий рахунок №4002, код класифікації доходів бюджету 22030001, одержувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області 22030001, код за , банк отримувача - ГУДКСУ у Полтавської області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 березня 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба