Справа № 814/3483/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3483/14

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченко К.В.,
судді -Градовського Ю.М.,
судді -Лукянчук О.В.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року у справі за позовом Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва до ОСОБА_5 про стягнення незаконно отриманої допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва (надалі - позивач, Центральний РЦЗ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 (надалі - відповідач), в якому просив стягнути незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 2357,33 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після надання відповідачу статус безробітної та призначення їй допомоги по безробіттю було встановлено, що відповідач працювала на умовах цивільно-правового договору, а тому не мала права отримувати допомогу по безробіттю. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 2357,33 грн., яка утворилась в результаті незаконно виплаченої допомоги по безробіттю.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Центральний РЦЗ подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2012 року відповідач звернулася до Центрального РЦЗ за сприянням у працевлаштуванні та була зареєстрована як така, що шукає роботу.

З 28.11.2012 року по 07.04.2013 року відповідач перебувала на обліку Центрального РЦЗ як безробітна особа та отримувала допомогу по безробіттю.

Відповідно до довідки Центрального РЦЗ за період з 28.11.2012 року по 07.04.2013 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 2357,33 грн..

Позивачем було проведено розслідування страхового випадку та складено акт розслідування від 13.05.2014 року №65, яким було встановлено, що відповідач у період перебування на обліку та надання статусу безробітного в Центральному РЦЗ працювала на умовах цивільно-правового договору в МОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» з 06.09.2012 року.

Центральним РЦЗ з посиланням на п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачу за період з 28.11.2012 року по 08.04.2013 року у сумі 2375,47 грн..

17.04.2013 року борг відповідача за 08.04.2013 року в сумі 18,14 грн. утримано, у зв'язку з цим борг зменшився та становить 2357,33 грн..

11.08.2014 року відповідачу було направлено повідомлення за №07-2319 про повернення коштів, отриманих незаконним шляхом в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку коштів, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача відсутні ознаки надання позивачу неправдивої інформації або іншого зловживання своїми обов'язками, та позивачем не доведено суду фактів зловживання своїми обов'язками з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст.36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та наданих соціальних послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач дійсно укладала договір із МОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про надання послуг з мобільним банкіром від 06.09.2012 року №34-0-19-00/2-964, строк дії якого шість місяців. Зазначений договір передбачав право замовника (банку) розірвати договір достроково в односторонньому порядку з попередженням про це виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки згідно з договором.

Як вбачається з Листа МОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 24.12.2014 року №34-13-0-00/20-323 наданого на запит Центрального РЦЗ про надання інформації щодо ОСОБА_5, за час дії договору ОСОБА_5 не залучала до установи Банку необхідної кількості клієнтів за яку проводиться виплата винагороди, тому вищевказаний договір припинив свою дію з 01.10.2012 року, також у вересні 2012 року винагорода ОСОБА_5 не нараховувалась і єдиний соціальний внесок не сплачувався.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем при поданні заяви про надання статусу безробітного було зазначено правдиву інформацію, оскільки на той час вона не мала постійного або тимчасового заробітку, а також не відносилась до категорії самозайнятого населення в розумінні Закону України «Про зайнятість населення».

Зазначена правова позиція також була висловлена в ухвалі ВАСУ від 19.03.2013 року по справі №К/9991/63594/11.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Центрального РЦЗ.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: Ю.М. Градовський О.В. Лукянчук