Справа № 817/1480/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/800/38508/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

здійснивши попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області (далі - УПФ) про скасування вимоги про стягнення недоїмки за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 7 травня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суду з позовом, відповідно до якого просила:

визнати протиправною та скасувати вимогу УПФ від 4 квітня 2013 року №Ф-115 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

стягнути понесенні судові витрати;

Посилалася на незаконність оскаржуваної вимоги, оскільки вона отримує пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), тому за правилами частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється від сплати єдиного внеску.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 7 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу УПФ №Ф-115 від 4 квітня 2013 року про сплату недоїмки.

В касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує на те, що позивачка як пенсіонер зі зниженим пенсійним віком не звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування і отримує пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

4 квітня 2013 року УПФ винесено вимогу про сплату позивачкою боргу (недоїмки) в розмірі 4572,42 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З таким рішенням ОСОБА_4 не погодилася і оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка відноситься до пенсіонерів за віком, тому вона звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

За правилами частини четвертої статті 4 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( редакції Закону України від 07.07.2011 року № 3609-VІ) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, законами України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з наступними змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ), від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Право жінок на пенсію за віком, що було передбачене частиною другою статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, пов'язується, зокрема, з досягненням 55 років.

Пунктом першим частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV такий вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону №796-ХІІ, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15 Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом. Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) передбачено такі види пенсій: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

У зв'язку з викладеним особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону №1058-ІV.

Таким чином, фізичні особи -підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Вказаний висновок ґрунтується на положеннях судового рішення Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (справа №21-25а14), яке відповідно до статті 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх судів України.

З урахуванням зазначених обставин і норм права, суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, тому підстав до скасування судових рішень немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 7 травня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман