Справа № 564/2862/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грипіч Л.А.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"19" березня 2015 р. Справа № 564/2862/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "15" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 15 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області по невиплаті ОСОБА_4 пільгової пенсії за період з 01 лютого 2011 року по 14 квітня 2013 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області виплатити призначену ОСОБА_4 пільгову пенсію з 01 лютого 2011 року по 14 квітня 2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача сплачений ним при пред'явленні позову судовий збір в сумі 73(сімдесят три) грн. 08коп.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду в Костопільському районі просить судове рішення скасувати та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що виплата пільгової пенсії здійснюється після надходження у повному обсязі коштів від підприємства, оскільки в зазначений позивачем період, кошти від ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" не надходили, відповідачем правомірно не проводив виплату даної пенсії.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.3 ч.1 ст. 197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З матеріалів справи вбачається, що з 05.05.1976р по 30.06.2003 року ОСОБА_4 працював в Костопільському комбінаті будівельних матеріалів, яке в подальшому перейменовано у ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" на посаді тракториста (а.с.5).

Посада, на якій працював позивач, давала йому право на пільгову пенсію до досягнення пенсійного віку за рахунок коштів ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів", згідно Списку №2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994р №162, що передбачено п.п.2 п.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З 15.04.2008р позивачу було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак з 01.02.2011р. по 14.04.2013р. виплата пенсії не проводилася, в зв'язку з тим, що ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" не здійснював перерахування коштів на виплату призначеної за рахунок коштів підприємства пенсії. Заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.02.2011р по 14.04.2013р становить 24736,61грн. Про вказані обставини позивач дізнався з листа управління Пенсійного фонду Костопільського району №4049/04 від 10.11.2014р.

Суд першої інстанції надаючи правову оцінку діяв відповідача щодо припинення виплати пенсії дійшов обгрунтованих висновків, що такі дії є протиправними та порушують права позивача.

Так, статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно з грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, законодавством визначено чіткий перелік випадків, за яких припиняється виплата пенсії і серед них відсутня можливість невиплати пенсії через неперерахування коштів підприємством, за рахунок якого здійснюється виплата пенсії.

В свою чергу, відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця, до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 зазначеної вище Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про новопризначену пенсію.

Згідно з приписами Закону України №1058-XV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків своєчасно не нараховані та (або) не сплачені страхувальниками у передбачені Законом строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (недоїмкою).

В свою чергу, статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачена відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб за виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків. Зокрема п.13 даної статті передбачено, що про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Проте, відповідачем не було надано на підтвердження своїх заперечень жодного документу який свідчив би про прийняття відповідачем рішень щодо вчинення передбачених дій.

Окрім того, жоден з вказаних законів не передбачає припинення виплати пенсії у разі порушення страхувальником вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це виплата пенсії, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідач діяв протиправно при припиненні виплати пенсії, а тому вимоги про виплату пенсії за період з 01.02.2011 року по 14.04.2013 року є обгрунтованими.

Доводи апелянта про те, що суд не застосував до вказаних правовідносин строки звернення до суду, є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Аналогічна норма передбачена і ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "15" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області вул.Грушевського,34а,м.Костопіль,Рівненська область,35000

- ,