Справа № 804/1591/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 р. Справа № 804/1591/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представників позивача ОСОБА_2., ОСОБА_3,
представника відповідача Герасимчука С.С.,
представника третьої особи Пака П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14», про визнання протиправною відмови органу місцевого самоврядування, скасування державного акту на право постійного користування землею, зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневий - 14», в якому просить:
- скасувати Державний акт на право постійного користування землею Серії ДП Д69, виданого Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖОВТНЕВИЙ-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.01.1999 року №43/1;
- зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування Державного акта на право постійного користування землею Серії ДП Д69, виданого Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖОВТНЕВИЙ-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.01.1999 року №43/1.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.
На вказане звернення Дніпропетровською міською радою була надана відповідь від 25.12.2014 року №8/9-745 у формі листа, в якій зазначено, що вищевказана земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» та відповідний проект рішення міської ради щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може бути розроблений у разі надання до органу місцевого самоврядування письмової, нотаріально засвідченої згоди ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» на вилучення частини земельної ділянки.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На вказане звернення Дніпропетровською міською радою була надана відповідь від 25.12.2014 року №8/9-745 у формі листа, в якій зазначено, що вищевказана земельна ділянка перебуває в постійному користуванні у ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» та відповідний проект рішення міської ради щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може бути розроблений у разі надання до органу місцевого самоврядування письмової, нотаріально засвідченої згоди ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» на вилучення частини земельної ділянки.
Позивач не погоджується з такою відмовою, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом його порушених прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею, повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин, порядок набуття і реалізація права на землю, а також порядок його припинення з 01.01.2002 року регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. № 2768 - III (далі - ЗК України).
Нормами ч. 1 ст. 116 ЗК України закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.
Згідно положень п.34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
З матеріалів справи вбачається, що відповідь на звернення позивача оформлена листом Дніпропетровської міської ради.
Проте, з огляду на вказані норми права, питання, викладене в заяві ОСОБА_1 від 23.12.2014 року за вх. 13/5338, необхідно було винести на розгляд пленарного засідання сесії Дніпропетровської міської ради та за результатами розгляду вказаної заяви постановити рішення про задоволення або відмову в задоволенні заяви.
Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради не приймалось, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Проте, суд зазначає, що з урахуванням встановленого під час розгляду справи факту бездіяльності Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяви позивача, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до норм ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.12.2014 року №8/9-745.
В даному випадку, прийняття судом такого рішення, є по своїй суті - способом реалізації прав позивача, ефективним механізмом захисту таких прав, який відповідатиме принципу верховенства права, не лише з боку суду, але й з боку Дніпропетровської міської ради.
Стосовно ненадання нотаріально засвідченої згоди ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» на вилучення частини земельної ділянки як на підставу для відмови Дніпропетровською міською радою в задоволенні заяви ОСОБА_1, то суд вважає за необхідне зазначити нступне.
Відповідно ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
Матеріалами справи підтверджується, що 29 серпня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 157 було посвідчено заяву за підписом Генерального директора ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» Павленка Дмитра Анатолійовича, згідно якої останній підтвердив наміри щодо припинення дії Державного акту на право постійного користування землею (Серії ДП Д69, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 24.02.1999 року), а саме - земельною ділянкою площею 0, 3491 гектарів для обслуговування нежитлових будівель.
Однак, не зважаючи на наявність нотаріально завіреної заяви ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14», Дніпропетровська міська рада послалась на відсутність такої заяви. Крім того, у відповіді від 25.12.2014 року №8/9-745 міська рада підтвердила той факт, що ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» зверталось до виконавчих органів міської ради з клопотанням від 22.11.2013 року за вх. 36/1793 щодо припинення акта на право постійного користування землею по АДРЕСА_1, однак з невідомих причин 15.10.2014 року товариство звернулось з клопотанням щодо повернення документів.
На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування Державного акту на право постійного користування землею Серії ДП Д69, виданого Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖОВТНЕВИЙ-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.01.1999 року №43/1.
Згідно змісту ч. 2, 3 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно з ч. 2 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).
Також, відповідно до положень ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.
Отже, позивач має право на отримання у користування земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного йому на праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Той факт, що попередній власник будівлі не скористався своїм правом на перехід до нього права користування земельної ділянкою, не є підставою для обмеження або позбавлення цього права ОСОБА_1, як власника нерухомого майна, що розташовано на цій земельній ділянці.
Також суд зазначає, що на підставі положень п. 38 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 «Про затвердження Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (далі - Порядок) державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі допущення технічної помилки; зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, інші речові права та суб'єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав.
Згідно п. 41 вищевказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.
З огляду на вказані норми та зважаючи на те, що судом задоволені позовні вимоги щодо скасування Державного акта на право постійного користування землею Серії ДПД69, виданого Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року ТОВ «ЖОВТНЕВИЙ-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21 січня 1999 року №43/1, суд задовольняє позовні вимоги щодо зобов'язання внесення реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування вищевказаного Державного акта.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 194,88 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14», про визнання протиправною відмови органу місцевого самоврядування, скасування державного акту на право постійного користування землею, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) від 25.12.2014 №8/9-745.
Скасувати державний акт на право постійного користування землею Серії ДПД69, виданий Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21 січня 1999 року №43/1.
Зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування Державного акта на право постійного користування землею Серії ДПД69, виданого Дніпропетровською міською радою 24.02.1999 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21 січня 1999 року № 43/1.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 194,88 грн. (сто дев'яносто чотири гривні 88 копійок).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2015 року

Суддя Д.О. Власенко