Справа № 804/1594/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 р. Справа № 804/1594/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді судді судді Захарчук-Борисенко Н. В. Чорної В.В. Ількова В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання дій протиправними, -
У обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Екологія-Геос» підставі Статуту, статті 40 Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернувся із листом №1198 від 01.08.2014 року особисто до Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та з аналогічним листом №1199 від 01.08.2014 року до Голови Ради безпеки і оборони України А. Парубія, а також із запитом про доступ до публічної інформації №935 від 14.01.2015 року з питань забезпечення енергетичної, екологічної безпеки, конституційних прав громадян України та підвищення оборонної здатності Збройних сил України в період агресії з боку Російської Федерації проти України, поновлення інтересів держави в енергетичній, екологічній та оборонній сфері.
Позивачі у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи, представник позивачів надав до суду заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за відсутності позивачів у порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заперечення проти позову, у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у обґрунтування своєї позиції представником відповідача зазначено наступне.
Для з'ясування всіх обставин спору Управлінням правової політики Міненерговугілля було направлено до Відділу взаємодії із ЗМІ та зв'язків з громадськістю Управління забезпечення діяльності Міністра (патронатна служба) службову записку від 09.02.2015 року №17/0282 щодо надання інформації про надходження спірного запиту №935 від 14.01.2015 року. Так, відповідно до відповіді Відділу взаємодії із ЗМІ та зв'язків з громадськістю Управління забезпечення діяльності Міністра від 16.02.2015 року №25/2.3 - 071, запитів на отримання публічної інформації №935 від 14.01.2015 року від позивачів до Міненерговугілля не надходило і в реєстраційній контрольній базі обліку документів відсутні.
Відповідач вважає, що з боку Міненерговугілля жодної бездіяльності при розгляді звернення позивачів №1198 від 01.08.2014 року та №1199 від 01.08.2014 року, а також запиту на отримання публічної інформації №935 від 14.01.2015 року не було, оскільки такі звернення на адресу Міністерства не надходили.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статті 128 Кодексу адміністративногосудочинства України, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина 6 статті 128 цього Кодексу).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому проваджені на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Екологія-Геос» (далі - Фонд, позивач) є місцевою благодійною організацією, предметом діяльності Фонду є подання благодійної допомоги її набувачам, а метою діяльності Фонду є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства, окремих категорій осіб, сприяння розвитку природоохоронної справи, ресурсозбереження і енергозбереження, президентом фонду є ОСОБА_4.
Позивач зазначив, що «ІНФОРМАЦІЯ_1» - альтернативна сировина для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії дозволяє заощаджувати бюджетні кошти, знижувати, а не підвищувати, тарифи для населення і підприємств, що в свою чергу дозволяє знижувати вартість виробництва вітчизняних товарів і послуг, підвищувати їх конкурентну здатність, створювати додаткові робочі місця, збільшувати надходження до бюджету, виключити енергетичну та економічну залежність України та забезпечити конституційні права громадян на добробут і безпечне для життя і здоров'я довкілля.
З матеріалів справи вбачається, що Фонд звернувся із листом №1198 від 01.08.2014 року особисто до Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та з аналогічним листом № 1199 від 01.08.2014 року до Голови Ради безпеки і оборони України А. Парубія, а також запитом до Міненерговугілля про доступ до публічної інформації № 935 від 14.01.2015 року з питань забезпечення енергетичної, екологічної безпеки, конституційних прав громадян України та підвищення оборонної здатності Збройних сил України в період агресії з боку Російської Федерації проти України, поновлення інтересів держави в енергетичній, екологічній та оборонній сфері.
У листах №1198 від 01.08.2014 року та 1199 від 01.08.2014 року Фонд просив про наступне:
- вирішити питання про внесення змін до законів України про альтернативні джерела енергії або вирішити питання щодо розробки законопроектів: 1.«Про застосування продуктів згоряння або відпрацьованих газів - «ІНФОРМАЦІЯ_1» для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії в енергетичних агрегатах ІНФОРМАЦІЯ_2». 2. «Про розробку додаткового обладнання для переведення існуючих енергетичних агрегатів (котли, двигуни внутрішнього згоряння) на замкнений цикл роботи з використанням продуктів згоряння або відпрацьованих газів - «ІНФОРМАЦІЯ_1» для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії»;
- вирішити питання щодо централізованої закупівлі Урядом України у патентовласників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 невиключної ліцензії на інтелектуальні продукти, які дають можливість запровадити технологію ІНФОРМАЦІЯ_2 «Екотерм» на існуючих котельних агрегатах до початку опалювального сезону, підвищити їх продуктивність та виключити необхідність придбання російського газу;
- забезпечити державну охорону винахідників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є носіями інформації, котра має загальнодержавне значення та забезпечує енергетичну і екологічну безпеку України, а також підвищення оборонної здатності Збройних сил України.
У запиті про доступ до публічної інформації № 935 від 14.01.2015 року Фонд просив надати інформацію: 1. Документ або копію документу який створено за результатами розгляду листа Фонду № 1199 від 01.08.2014 року із реєстраційним номером, засвідчений словами «З оригіналом згідно», підписом посадової особи та печаткою Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. 2. Прізвище посадової особи міністерства, яка відповідальна за розгляд пропозицій Фонду щодо забезпечення енергетичної та екологічної безпеки України шляхом запровадження у виробництво альтернативної сировини - «ІНФОРМАЦІЯ_1». 3. Копію запиту №935 від 14.01.2014 року із реєстраційним номером засвідчений словами «З оригіналом згідно», підписом посадової особи та печаткою Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.
З матеріалів справи не вбачається направлення (адресування) відповідачу листа №1199 від 01.08.2014 року, у зв'язку із чим зазначені позовні вимоги щодо такого листа не можуть бути визнані судом обґрунтованими, і в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Міненерговугілля стверджується, що запит на отримання публічної інформації №935 від 14.01.2015 року від позивачів до Міненерговугілля не надходило і в реєстраційній контрольній базі обліку документи відсутні.
Судом встановлено, що запит на отримання публічної інформації №935 від 14.01.2015 року направленийо 18:05 год. на офіційну електронну адресу канцелярії міністерства, яка, зокрема, зазначена на офіційному бланку міністерства.
Листом Міненерговугілля від 16.02.2015 року №25/2.3-071 проінформовано, що в контрольній базі даних обліку документів зареєстровано 25 звернень та запитів позивачів з пропозицією запровадити технологію ІНФОРМАЦІЯ_2 «Екотерм» на котельних агрегатах.
Позивач зазначив, що вказані у листі додатки на 6 аркушах до заперечення не додано, а також не вказано перелік доданих документів.
Запитом №920 від 04.01.2015 року Голова наглядової ради Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія - Геос» ОСОБА_4 повідомив про зміст скарги №1210 від 03.12.2014 року, запита №879 від 24.10.2014 року та просив надати:
- документи або копії документів, які створені у відповідності зі ст.40 та ч.2 ст.19 Конституції України та норм чинного законодавства в галузі прав на об'єкти інтелектуальної власності, ресурсозбереження та охорони довкілля за результатами розгляду скарги №1210 від 03.12.2014 року та за результатами розгляду зазначених питань;
- копію скарги №1210 від 03.12.2014 року та копію цього запиту №920 від 04.01.2015 року з реєстраційними номерами, засвідчені словами «З оригіналом згідно», підписом посадової особи та печаткою КМУ.
Позивач зазначив, що згідно до листа Міненерговугілля від 12.02.2015 року №03/15-653 з боку посадових осіб не вчинено жодних дій щодо вирішення вищезазначених питань.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону № 2939-VI передбачено, що запитувачами інформації є фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.
Розпорядниками інформації визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.
Розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації, а запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Отже, згідно вимог чинного законодавства України, відповідач має право надати відповідь на запит або відмовити у задоволенні запиту. В обох випадках розпорядник інформації повинен викласти своє рішення у письмові формі та направити на адресу запитувача.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідачем не підтверджено вирішення звернення та запитів №1210 від 03.12.2014 року, запитах №935 від 14.01.2015 року, №920 від 04.01.2015 року щодо надання інформації по питаннях, заявлених Дніпропетровським обласним благодійним фондом «Екологія-Геос».
За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо надання інформації на вищевказані звернення та запити.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наголошується, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Відповідно до зазначеної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Поряд з цим, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про вирішення питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки обгрунтування спричинення моральної шкоди повністю покаладається на позивача, при цьому суд зобов'язаний виключно надати оцінку таким доводам.
Позивачі не пояснили у чому полягає моральна шкода, не обґрунтували визначений розмір цієї шкоди, не обґрунтували з чого вони виходили, оцінюючи заподіяну шкоду.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, оскільки позивачами обґрунтовані вимоги щодо спричинення моральної шкоди, у суду відсутня об'єктивна можливість вирішити у цій частині заявлений позов та задовольнити такі вимоги.
У зв'язку із тим, що суд звільнив позивачів від сплати судового збору, судові витрати по справі відповідно до положень ст. 94 КАС України не підлягають відшкодуванню позивачам.
Керуючись ст.ст. 71, 94, 128, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання дій протиправними - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо ненадання відповіді на звернення Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос» №1210 від 03.12.2014 року, запити №935 від 14.01.2015 року, №920 від 04.01.2015 року.
Зобов'язати Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надати відповіді на звернення Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос» №1210 від 03.12.2014 року, запити №935 від 14.01.2015 року, №920 від 04.01.2015 року у встановленному чинним законодавством України порядку.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 04.03.2015 р. В. о. Голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко В.В. Чорна В.В. Ільков І.О. Верба В.В. Кухар