Справа № 826/11776/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2014 року № 826/11776/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Клименчук Н.М., суддів Арсірія Р.О. Гарник К.Ю. при секретарі судового засідання Мині І.І. вирішив адміністративну справу

за позовом Міністерства доходів і зборів України

до Державної виконавчої служби України

про визнання протиправною та скасування постанови

за участю:

від позивача Казанецька М.В.,

від відповідача Юхименко О.С.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Міністерство доходів і зборів України, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 21.07.2014 ВП № 37409809.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач виніс оспорювань постанову із порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в попередньому судовому засіданні.

В судовому засіданні 08.09.2014 по справі завершено підготовче провадження та призначено справу до колегіального розгляду.

В cсудове засідання 22.09.2014 з'явились представники сторін.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зіслався на обставини викладені як у позовні заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі в обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна постанови винесена державним виконавцем у відповідності до вимог Закону та в рамках повноважень, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває рішення Жовківського районного суду Львівської області по справі № 2-а-2/11, щодо поновлення Державною митною службою України ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю Рава-Руської митниці з 28.02.2007р.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 03.04.2014 відкрито виконавче провадження № 37409809 з примусового виконання виконавчого листа Жовківського районного суду Львівської області № 2-а-2/11 від 25.05.2012р.

У зв'язку із відсутністю виконання зазначеного рішення суду 26.04.2013 державним виконавцем скеровано вимогу №380/14 до Державної митної служби України, та зобов'язано здійснити необхідні заходи спрямовані на виконання виконавчого листа № 2-а-2/11 від 25.05.2012.

За не виконання рішення суду старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про накладення штрафу ВП №37409809 від 05.06.2013, якою на Державну митну службу України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

У зв'язку із реорганізацією Державної митної служби України в Міністерство доходів і зборів України та на підставі ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 09.12.2013 провадження №6-а/444/15/2013 про заміну сторони виконавчого провадження, державним виконавцем 25.06.2014 винесено постанову, якою замінено сторону виконавчого провадження ВП № 37409809 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-2/11 виданого 25.05.2012 Жовківським районним судом Львівської області, а саме замінено боржника - Державну митну службу України на його правонаступника Міністерство доходів і зборів України.

В подальшому вимогою державного виконавця від 26.06.2014 №К-4595/5-243/14 Міністерство доходів і зборів України повторно зобов'язано виконати виконавчий листа № 2-а-2/11 виданий 25.05.2012 Жовківським районним судом Львівської області до 04.07.2014.

У зв'язку із відсутністю реагування на зазначену вимогу, 21.07.2014 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 37409809 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 1360,00 грн.

Позивач вважає дії Державної виконавчої служби України щодо накладення на нього штрафу в сумі 1360,00 грн. протиправними та просить скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 37409809 від 21.07.2014 про накладення штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання щодо безпідставності позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, визначено обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні, зокрема, здійснення необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, законна вимога державного виконавця, щодо виконання виконавчого документу вручена позивачеві 02.07.2014, при цьому в строки встановлені вимогою рішення суду виконано не було.

Вказана обставина позивачем не заперечується, однак зазначається, що рішення суду позивачем виконано не було в силу не залежних від нього обставин, про що листом від 17.07.2014 відповідачу повідомлено та запропоновано зупинити виконання зазначеного рішення.

Оцінивши наведені позивачем доводи поважності невиконання рішення суду, а також надані копії матеріалів виконавчого провадження суд приходить до переконання, що обставини наведені позивачем як у позовній заяві так і у листі від 17.07.2014 № 13814/5/99-99-24-03-16 є надуманими та свідчать про ухилення позивача від виконання рішення суду.

Стаття 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Також цілком безпідставними є доводи позивача з приводу протиправності дій відповідача, що полягали у не встановленні державним виконавцем чи виконано боржником судове рішення, та у разі його невиконання встановити наявність, або відсутність поважних причин щодо його невиконання, оскільки на позивача як на боржника у вказаному виконавчому провадженні покладено обов'язок повідомити державного виконавця про виконання рішення суду у письмовій формі, або надати підтвердження наявності поважних причин відсутності можливості виконати таке рішення.

Разом з тим з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у строк встановлений вимогою державного виконавця, а саме до 04.07.2014, вимогу виконано не було, більш того державного виконавця не повідомлено про існування перешкод для виконання такого, натомість лист від 17.07.2014, на який посилається позивач до державного виконавця скеровано лише 21.07.2014 про що свідчить відмітка поштового відділення.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, суд приходить до переконання, щодо правомірності дій державного виконавця при винесення спірної постанови про накладення на позивача штрафних санкцій за не виконання рішення суду, а тому така постанова скасуванню не підлягає.

Відповідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позовних вимог Міністерства доходів і зборів України відмовити .

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.М. Клименчук

Судді Р.О. Арсірій

К.Ю. Гарник