Справа № 758/10482/14-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Старової Н.Е.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва на постанову Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва (далі - відповідач) про визнання незаконними дії відповідача щодо застосування під час нарахування та перерахунку пенсій ОСОБА_2 за період з 01 січня 2005 року до моменту винесення рішення у справі положень бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, менші, ніж передбачено ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для відповідної категорії громадян;

визнання бездіяльності відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати ОСОБА_2 недоотриманих сум додаткової пенсії, передбаченої ст. ст. 49, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01 січня 2005 року і до моменту винесення рішення у справі - протиправною;

зобов'язання відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії на підставі, у порядку та розмірах, встановлених ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Законів № 2001, № 230/96, № 231 та пов'язаними із ними Законами, а саме: додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2005 року до моменту винесення рішення у справі, де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, враховуючи вимоги ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими розмір пенсій збільшується у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, - без урахування приписів бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених;

зобов'язання відповідача перераховувати в подальшому ОСОБА_2 визначений ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належну їй додаткову пенсію;

стягнення з відповідача в порядку негайного виконання, передбаченого ст. 256 КАС України, боргову суму за пенсійними виплатами, що виникла за весь період невиконання вимог законів України щодо нарахування та перерахунку пенсії позивача, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Подільський районний суд міста Києва своєю постановою від 23 січня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва, є громадянкою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження (категорія 2), що підтверджується посвідченнями.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як визначено ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 2001-ХІІ від 19.12.1991 року), особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23 листопада 2011 року, що набрала чинності з 01 січня 2012 року. Даною постановою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Як викладено в абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» було передбачено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

З вищевикладених положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» вбачається, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, яке пов'язане із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, у 2013 році визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак, з 01 січня 2014 року, ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статті 51 даного Закону, якою визначено розмір додаткових пенсій.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року застосуванню підлягали норми статей 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року.

Разом з цим, Законом України № 1622-VII від 31.07.2014 року, що набрав чинності 03.08.2014 року, прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким зокрема установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Як визначено ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 02 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Як визначено ст. 67 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсій збільшується у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, розмір пенсії за віком та порядок її збільшення в залежності від збільшення прожиткового мінімуму законодавчо регламентовані, а тому зазначення в судовому рішенні порядку визначення розміру пенсії та її збільшення є недоцільним.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо зобов"язання відповідача перераховувати в подальшому ОСОБА_2 визначений ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належну їй додаткову пенсію, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити, чи будуть вони порушені в майбутньому.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.