Справа № 2а/0570/12672/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

04 березня 2015 року м. Київ К/9991/80668/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Логвиненка А.О.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Гулової О.І.,

за участю представника Східної митниці Міндоходів - Романчикової Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ТОВ «Меркурій» до Східної митниці про зобов'язання відновити режим вільної торгівлі найбільшого сприяння за отриманими заявами та документами, за касаційною скаргою ТОВ «Меркурій» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2012 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ТОВ «Меркурій» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило зобов'язати Східну митницю прийняти рішення щодо відновлення режиму вільної торгівлі та відновити режим вільної торгівлі найбільшого сприяння за отриманими заявами та документами.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Меркурій», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Встановлено, що у лютому - березні 2011 року до Східної митниці ТОВ «Меркурій» подало вантажні митні декларації № 700000012/2011/002421 від 24.02.2011, № 700000012/2011/002614 від 01.03.2011, № 700000012/2011/003110 від 12.03.2011, № 700000012/2011/003247 від 15.03.2011, № 700000012/2011/003695 від 24.03.2011, № 700000012/2011/003827 від 28.03.2011, № 700000012/2011/003848 від 28.03.2011, якими задекларовано імпорт товару - гексановий розчинник нефрас-П1-63/75, відправник - ВАТ «ТНК-ВР ХОЛДИНГ» (626170, Російська Федерація, Тюменська область, Уватський район, с. Уват, вул. Окрябрьська, 60).

Після митного оформлення зазначених ВМД, 14.06.2011 ТОВ «Меркурій» звернулось до Східної митниці із заявою № 14-06/11 про вирішення питання поновлення режиму вільної торгівлі за вказаними ВМД, разом з доданими сертифікатами про походження товару форми СТ-1 від 18.04.2011 № RUUA (0246354), від 15.04.2011 № RUUA (0246091), від 15.04.2011 № RUUA (0246092).

Для підтвердження факту видачі вказаних сертифікатів про походження товару, до Московської торгово-промислової палати Російської Федерації Східною митницею були направлені відповідні листи-запити від 01.07.2011.

У зв'язку з закінченням терміну дії сертифікатів та за відсутністю підтвердження уповноваженим органом достовірності (автентичності) сертифікатів та відомостей, що в у них містяться, відповідач визнав їх такими, що не можуть бути підставою для відновлення режиму вільної торгівлі, про що прийняті рішення про визначення країни походження товару від 19.04.2012 № 700140000/2012/0045/2, № 700140000/2012/0044/2 та № 700140000/2012/0046/2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

За змістом статті 276 та частин 1,2 статті 277 чинного на час спірних правовідносин Митного кодексу України (далі - МК України) країна походження товару визначається з метою застосування тарифних та нетарифних заходів регулювання ввезення товару на митну територію України та вивезення товару з цієї території, а також забезпечення обліку товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Визначення країни походження товару здійснюється на основі принципів міжнародної практики. Порядок визначення країни походження товару встановлюється Кабінетом Міністрів України на підставі положень цього Кодексу.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 4,5 чинного на час спірних правовідносин Порядку визначення країни походження товару, що переміщується через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1864 від 12.12.2002, декларант визначає країну походження товару, що переміщується через митний кордон України, на підставі сертифіката про походження товару чи декларації про походження товару, що подається митному органу для підтвердження цих відомостей.

У разі коли в декларації про походження товару та в інших документах, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення, є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в декларації, декларант має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару сертифікат або додаткові відомості, на підставі яких відповідно до положень Митного кодексу України щодо визначення країни походження та порядку, встановленого Мінфіном, митним органом визначається країна походження товару.

Поняття сертифікату про походження товару визначено у пункті 1.3 чинного на час спірних правовідносин Порядку роботи відділу митних платежів регіональної митниці, митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, та прийняття рішень про визначення країни походження товару, затвердженого Наказом Державної митної служби України № 1070 від 09.11.2009, згідно з яким це документ, яким підтверджується країна походження товару, виданий уповноваженим органом даної країни. Сертифікат про походження товару може бути виданий в країні вивезення товару на підставі сертифіката, раніше виданого уповноваженим органом у країні походження товару.

Стосовно товарів, що походять з держав-учасниць Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року і Протоколу про внесення змін і доповнень до цієї Угоди від 2 квітня 1999 року і знаходяться в торговельному обороті між цими державами, діють Правила визначення країни походження товарів (укр/рос) (Форма СТ-1), затверджені Рішенням Співдружності Незалежних Держав (СНД) від 30.11.2000.

Згідно з пунктами 11, 21 цих Правил сертифікат оформлюється на спеціальному, захищеному бланку формату А4 (210 х 297 мм), виготовленому типографським способом. Термін дії сертифіката форми СТ-1 складає 12 місяців з дня видачі.

До товарів може застосовуватися (відновлюватися) режим вільної торгівлі на митних територіях держав-учасниць Угоди за умови одержання належного посвідчення про їхнє походження (за формою СТ-1) чи інших необхідних документів протягом одного року з дати митного оформлення.

Режим вільної торгівлі між Україною та Російською Федерацією встановлено Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994, яка ратифікована Законом України від 06.10.1999 № 1125-XIV.

Статтею 3 цієї Угоди встановлене, що договірні Сторони не застосовують мито, податки і збори, які мають еквівалентну дію, а також кількісні обмеження на ввіз і/або вивіз товарів, які походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території інших Договірних Сторін. Країна походження товару визначається відповідно до Правил визначення країни походження товарів від 30.11.2000.

У разі виникнення сумнівів з приводу достовірності сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган, як визначено у частині 4 статті 283 МК України, може звернутися до органу, що видав сертифікат, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, з проханням про надання додаткових відомостей.

Відповідно до частини 4 статті 284 МК України до товарів може застосовуватися (відновлюватися) режим найбільшого сприяння за умови одержання належним чином оформленого посвідчення про їх походження не пізніше ніж через один рік з дати здійснення митного оформлення.

Як зазначалось, на виконання вказаних вимог чинного на той законодавства з приводу достовірності поданих позивачем сертифікатів та підтвердження факту їх видачі для відновлення режиму найбільшого сприяння, митним органом до Московської торгово-промислової палати Російської Федерації були направлені відповідні листи-запити від 01.07.2011.

Посилаючись на сплив терміну дії сертифікатів та відсутність підтвердження уповноваженого органу про їх достовірність (автентичність) та відомостей, що в у них містяться, суди дійшли висновку про обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень від 19.04.2012, якими позивачу відмовлено у відновленні режиму вільної торгівлі найбільшого сприяння, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне вказати, що гідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Оскільки прийняття рішень щодо відновлення товару режиму найбільшого сприяння належить до повноважень митного органу як суб'єкта владних повноважень, то з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Що стосується доводів ТОВ «Меркурій» про не направлення Східною митницею на адресу товариства листа від 14.07.2011 та рішень від 19.04.2012, а також на адресу Московської торгово-промислової палати Російської Федерації згаданих запитів, то вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

За змістом частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Завданням адміністративного судочинства, як визначено у частині 1 статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З урахуванням описаного порушень особистих прав, свобод чи інтересів ТОВ «Меркурій», за захистом яких воно звернулось до суду, не вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ «Меркурій» залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2012 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: