Справа № 825/260/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/260/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А
17 березня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Зубрицькому Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги для оздоровлення без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2010 № 889 неправомірними; зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 позов задоволено.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши в суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Прилуцько-Варвинському об`єднаному міському військовому комісаріаті на посаді військового комісара у військовому званні підполковника.
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.12.2014 № 717 був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.01.2015 № 16 з 19.01.2015 позивач був виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки Чернігівського обласного військового комісаріату від 26.01.2015 № 359 позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення (3 801, 00 грн.), за кожний повний календарний рік служби.
Крім того, 19.01.2014 відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.01.2014 № 1 (по стройовій частині) (додаток № 8) позивачу була виплачена грошова допомога для оздоровлення за 2015 рік у розмірі 3 801, 00 грн.
Одноразова грошова допомога при звільненні та грошова допомога для оздоровлення за 2015 рік були виплачені ОСОБА_1 з урахуванням таких видів грошового забезпечення: оклад за військовим званням - 130, 00 грн.; посадовий оклад 1 120, 00 грн.; надбавка за вислугу років - 500, 00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 875, 50 грн.; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - 168, 00 грн.; премія 1 008, 00 грн.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.01.2015 № 358, ОСОБА_1 отримував щомісячну додаткову грошову винагороду з квітня 2013 року по серпень 2013 року у розмірі 20 %, з вересня 2013 року по грудень 2013 року у розмірі 40 %, з січня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення; сума виплаченої позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.04.2013 по 19.01.2015 становить 38 529, 55 грн.
Відповідно до вказаної довідки від 26.01.2015 № 358 позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду з квітня 2013 року по січень 2015 року включно, що вказує на постійний характер винагороди, а тому позивач вважає, що вона безпідставно не була врахована при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при здійсненні розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової допомоги для оздоровлення склад грошового забезпечення має бути визначений відповідно до положень частини 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до якого має бути включена і щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою КМ України від 22.09.2010 № 889.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення, а тому її розміри не повинні враховуватись при виплаті грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.
Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України.
Відповідно до п. 38.1. наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.112007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889» для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 889, та виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, а тому, з огляду на вимоги статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», така винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги для оздоровлення.
Доводи апелянта про те, що згідно наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а тому щомісячна додаткова грошова винагорода не повинна враховуватись до складу грошового забезпечення при виплаті грошової допомоги на оздоровлення не беруться колегією суддів до уваги, оскільки Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має вищу юридичну силу, ніж наказ Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.