Справа № 548/1714/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р.Справа № 548/1714/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 22.01.2015р. по справі № 548/1714/14-а

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до Хорольської міської ради Полтавської області треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_1

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі 20.10.2014 р. звернулися в суд з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу у власність» в частині передачі у спільну сумісну власність громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,4898 га, зобов'язати Хорольську міську раду виконати рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 06.02.2014 р. у відповідності до норм чинного законодавства, розробивши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розташованої за адресою АДРЕСА_1 з визначенням проїзду до належної позивачам земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги аргументували тим, що вони є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_2.

30.08.2012 року рішенням Хорольської міської ради було винесено рішення № 315, згідно якого на 29 сесії 6 скликання, згідно якого вирішено надати ОСОБА_4, ОСОБА_1, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,5605 га в АДРЕСА_1.

Рішенням Хорольської міської ради Полтавської області від 18.06.2014 року за №220 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність /згідно додатку/.

Даним рішенням було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам на території м. Хорол для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва індивідуальних гаражів та для ведення садівництва сусідам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та передано у спільну сумісну власність земельну ділянку розташовану за адресою : АДРЕСА_1, площею 0,4898 га цільове призначення частин якої: 0,0762 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,3066 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,1070 га - для ведення садівництва. Вище згаданим рішенням зобов'язано земельний відділ міської ради внести зміни в земельно-облікові документи відповідно до цього рішення.

Позивачі вважають вказане рішення Хорольської міської ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте з порушенням чинного законодавства та порушує норми /правила/ пожежної безпеки.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 22.01.2015 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року - задоволено частково. Визнано протиправним рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1, земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_1. Скасовано рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1, земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції протирічить нормам матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 22.01.2015 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином. Від позивачів та представника ОСОБА_1 надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі належить закрити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі №21-493а14, від 09.12.2014 року у справі №21-308а14, від 17.02.2015 року у справі №21-551а14, від 24.02.2015 року у справі №21-34а15, зазначена наступна правова позиція.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В правовідносинах даної справи Хорольська міська рада Полтавської області, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права на безоплатне отримання земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому відповідач не здійснював владних управлінських функцій.

Суд попередньої інстанцій дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Як наголосив Верховний Суд України, прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

В цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За приписами статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки рішенням Хорольської міської ради Полтавської області було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам на території м. Хорол для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва індивідуальних гаражів та для ведення садівництва сусідам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та передано у спільну сумісну власність земельну ділянку розташовану за адресою : АДРЕСА_1, площею 0,4898 га цільове призначення частин якої: 0,0762 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,3066 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,1070 га - для ведення садівництва, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про цивільне право.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З врахуванням імперативності вищезазначеної процесуальної норми щодо обов'язковості рішень Верховного Суду України для всіх судів України, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 157 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що провадження в даній справі слід закрити.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Щодо доводів апеляційної скарги, про підписання позовної заяви одним позивачем, то третя особа також вказує, що в суді першої інстанції було з'ясовано, що підпис на позові поставила ОСОБА_3 колегія суддів зазначає, що в примірнику позовної заяви, що знаходиться в матеріалах справи, мається два підписи з визначенням осіб, що її підписали (позивачів), але згідно запису судового засідання від 12.01.2015 р. позов підписала ОСОБА_3, яка це підтвердила. Однак позивачі по справі у судовому засіданні, у суді першої інстанції, особисто підтримали позов, до суду апеляційної інстанції обидва позивача подали заяви в яких позов підтримують. Тому будь-яких підстав залишати позов без розгляду у зв'язку з недоліками позовної заяви не має.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 22.01.2015р. по справі № 548/1714/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Хорольської міської ради Полтавської області треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення закрити.

Роз`яснити позивачам право звернення з позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_3 суму судового збору, сплаченого квитанцією від 2 жовтня 2014 р. №9007696-1 у розмірі 73,08 грн..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.03.2015 р.