Справа № 816/7157/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2015 р. м. Київ К/800/20457/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стел» та Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014

у справі № 816/7157/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стел»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стел» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 18.10.2011 № /3185 та № /3186.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2014 позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області № /3186 від 18.10.2011 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 18 588 грн., із них за основним платежем - 14 869,20 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 3 718 грн.; податкового повідомлення-рішення № /3185 від 18.10.2011 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 92 933 грн., із них за основним платежем - 74 346 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 18 587 грн. та прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та залишити без змін в цій частині рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначає, що касаційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Відповідач у своїй касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 30.06.2011, складено акт № 7008/23-209/31913566 від 04.10.2011, в якому зафіксовані порушення: п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 361 816,53 грн.; пп. пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 289 453,22 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 18.10.2011 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /3185 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 452 270 грн., в т.ч.: 361 816,53 грн. основного платежу та 90 454,14 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /3186 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 361 816,53 грн., в т.ч.: 289 453,22 грн. основного платежу та 72 363,31 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Висновок про порушення ТОВ «Стел» вимог податкового законодавства Кременчуцька ОДПІ обґрунтовує тим, що місцезнаходження ТОВ «Український реєстраційний центр» станом на 19.09.2011 не встановлено; кількісний склад працюючих ТОВ «Український реєстраційний центр» за 2008 рік - 4 особи, за 2009 рік - 7 осіб, за 2010 рік - 6 осіб, основні фонди у підприємства відсутні; підприємство за юридичною адресою не знаходиться, що унеможливлює проведення податкової звірки; фактично згідно податкової звітності у ТОВ «Український реєстраційний центр» в період надання послуг з будівництва ТОВ «Стел» відсутні необхідні умови для здійснення такого виду діяльності, відсутні трудові ресурси, виробниче та транспортне обладнання.

Щодо ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест», то останнє має стан платника - припинено, але не знято з обліку; основні фонди у підприємства відсутні, кількісний склад працюючих - 0 осіб; свідоцтво платника ПДВ за № 100195124 анульовано 30.04.2010; підприємство ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест» не є виробником реалізованої продукції, так як не має виробничих потужностей, найманих працівників та не відображає в звітності своїх постачальників, тому неможливо підтвердити факт поставки продукції; на підприємстві товарно-транспортна накладна на перевезення вантажу відсутня, а отже, в даному випадку неможливо встановити перевізника, який здійснював транспортування; декларація з податку на додану вартість ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест» за листопад 2009 року не подавалася.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Стел» віднесено до податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 14 869,20 грн. та включено суму витрат у розмірі 74 346 грн. до складу валових витрат в результаті господарської операції з придбання у листопаді 2009 року у ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест» товарно-матеріальних цінностей (інтершилд 300, Алюмінієвий, інтерсіл 670 ХС, розчинник ГТА 220) загальною вартістю 89 215,20 грн.

В липні, серпні, вересні, листопаді 2008 року, червні 2009 року, березні, квітні, травні, червні, вересні та жовтні 2010 року віднесено до податкового кредиту суму ПДВ у загальному розмірі 274 584,02 грн. та включено суму витрат у загальному розмірі 1 372 920,12 грн. до складу валових витрат, в результаті господарських операцій з придбання у ТОВ «Український реєстраційний центр» робіт (послуг) на загальну суму 1 647 504,14 грн. згідно договорів підряду: № 027-02/2008 від 27.02.2008, № 023-05/2009 від 23.05.2009, № 0043-МЗ від 18.03.2010; № 117 від 17.09.2010, № 127 від 17.09.2010, № 139 від 19.09.2010, № 143 від 26.05.2010, № 144 від 02.09.2010, № 156 від 24.09.2010.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, на підставі належним чином оформленої податкової накладної та інших первинних бухгалтерських документів правомірно сформовано податковий кредит та валові витрати за результатами господарських операцій із зазначеними контрагентами; метою укладення ТОВ «Стел» договорів підряду з ТОВ «Український реєстраційний центр» було виконання договірних зобов'язань (виконання робіт) перед ВАТ «Нафтохімік-Прикарпаття», ТОВ «Бікор», ТОВ «СП «Нібулон», АТ «Техмаш» та ТОВ «ПМК-2000»; чинним законодавством не заборонено використовувати залучені трудові ресурси, орендувати складські приміщення, виробниче обладнання та транспорті засоби.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що надані до суду документи не можуть свідчити про отримання позивачем товару від ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест», оскільки не доказують здійснення його транспортування, навантаження-розвантаження, прийомки від відправника, зберігання, здійснення переддоговірної роботи позивачем та його контрагентом.

Однак, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, з огляду на наступне.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Постановляючи судові рішення по даній справі, суди попередніх інстанцій посилались на докази, які є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

При вирішенні даного спору судам слід дослідити обставини реальності здійснення господарських операцій з контрагентами: ТОВ «Український реєстраційний центр» та ТОВ «Компанія «Фокс Ін Про Інвест».

З метою встановлення факту здійснення господарської операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить встановити: дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту з податку на додану вартість; факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку; рух активів у процесі здійснення господарських операцій; спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

Для вирішення спору важливе значення має також встановлення факту реєстрації та перебування контрагентів платника податку в стані платників податку на додану вартість, що надає право такому платнику видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

При цьому, судам слід врахувати, що право платника податку на податковий кредит законодавство не ставить в залежність від факту проведення зустрічної звірки даних суб'єкта господарювання (постачальника товару, виконавця робіт, послуг) щодо платника податку.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише неможливістю проведення зустрічної звірки даних контрагента через відсутність його за юридичною адресою та відсутністю в нього основних фондів, складських приміщень, адже підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Також судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання щодо правомірності формування валових витрат позивача в спірному періоді в розрізі із понесеними витратами на виконання господарських операцій із вищевказаними контрагентами та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Однак, встановлення даних обставин має важливе значення для правильного вирішення даної справи.

Слід також зазначити, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, слід врахувати, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стел» та Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний