Справа № 806/4302/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2015 р. Справа № 806/4302/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" жовтня 2014 р. у справі за позовом Романівського районного центру зайнятості до Романівського відділення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Романівський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Романівського відділення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції № 000370606 від 11 вересня 2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Романівського відділення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції № 000370606 від 11 вересня 2014 року.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення відповідача прийнятті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятих рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем були сформовані платіжні доручення на сплату єдиного соціального внеску, а саме: № 137 від 06 березня 2014 року - у сумі 982, 65 грн. (6,1 % із премії за січень 2014 року), № 138 від 06 березня 2014 року - у сумі 35, 08 грн. (3,6 % із премії за січень 2014 року), № 140 від 06 березня 2014 року - у сумі 5928, 21 грн. (36,8 % із премії за січень 2014 року), № 141 від 06 березня 2014 року - у сумі 32, 58 грн. (8,41 % із премії за січень 2014 року), № 174 від 12 березня 2014 року - у сумі 39, 68 грн. (2 % із лікарняних за лютий 2014 року). Та отримані УДКСУ у Романівському районі 06 та 12 березня 2014 року відповідно, проте кошти на оплату єдиного внеску у сумі 7018, 20 грн. списані з рахунку позивача та перераховані на спеціальний рахунок органу доходів і зборів лише 24 березня 2014 року, що підтверджується відповідними відмітками на платіжних дорученнях.

11 вересня 2014 року Романівським відділенням Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції було прийнято рішення про застосування до Романівського РЦЗ 701, 63 грн. штрафу і нарахування 28, 06 грн. пені за несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що позивачем своєчасно до закінчення граничного строку сплати, подав платіжні доручення для перерахування єдиного соціального внеску у розмірі 7018, 20 грн., що свідчить про належне виконання позивачем зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску в порядку та у строки, визначені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзац перший частини п`ятої статті 9 зазначеного Закону передбачає, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, в тому числі позивач, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається, - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9 цього Закону).

Пунктом 6 частини першої статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено право органів доходів і зборів застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом. Так, відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, орган доходів і зборів накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Водночас, правомірність рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень визначається не лише наявністю у нього повноважень, визначених Законом, а й використанням повноваження з метою, з якою воно надано; обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 55 Бюджетного кодексу України, захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду, зокрема, на нарахування на заробітну плату (єдиний внесок для позивача нараховується на заробітну плату згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до вимог ч.8 ст. 9 вказаного Закону подав 06 та 12 березня 2014 року платіжні доручення до УДКСУ у Романівському районі у, яких в графі "Одержано банком" УДКСУ у Романівському районі проставлено відповідні дати, які вважаються датами їх подання з урахуванням наступних норм права.

Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 22.4 статті 22 цього Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 11.1 розділу ХІ Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1407 від 24.12.2012 серед іншого встановлено, що органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства.

З метою забезпечення контролю за цільовим спрямуванням бюджетних коштів органи Казначейства в частині виконання державного бюджету за видатками здійснюють: попередній контроль - на етапі реєстрації бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів; поточний контроль - у процесі оплати рахунків розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Згідно з п.11.3 розділу ХІ зазначеного Порядку органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань.

Пунктом 11.7 розділу ХІ зазначеного Порядку встановлено, що подані розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів платіжні доручення перевіряються органами Казначейства щодо наявності всіх необхідних реквізитів, відповідності підписів відповідальних посадових осіб і відбитка печатки установи зразкам. Також передбачено, що після проведення платежу на платіжних дорученнях, за якими проведено оплату, ставиться відмітка у вигляді відбитка штампа казначея «Оплачено».

Пунктом 11.8 розділу ХІ Порядку, передбачено випадки неприйняття до виконання платіжних доручень.

Пунктом 11.12 розділу ХІ зазначеного Порядку встановлено, що органи Казначейства при здійсненні розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів шляхом проведення платежів з їх рахунків надають розпоряднику бюджетних коштів та одержувачу бюджетних коштів виписки з рахунка про здійснені операції за результатами попереднього операційного дня з відміткою у вигляді відбитка штампа казначея «Оплачено» (а.с. 6).

Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року № 309, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 березня 2012 року за № 419/20732 (далі - Порядок № 309), органи Казначейства звіряють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру. Підтвердні документи, надані розпорядником бюджетних коштів, опрацьовуються органом Казначейства: за захищеними видатками, які не потребують проведення процедур закупівель, - протягом 1 операційного дня; за захищеними видатками, які потребують проведення процедур закупівель (крім капітальних видатків), - до 3 операційних днів; за іншими поточними видатками, крім захищених, - до 3 операційних днів; за капітальними видатками - до 5 операційних днів. Відлік строку опрацювання підтвердних документів органом Казначейства починається з дати, вказаної у полі "Одержано Державною казначейською службою України (органом Державної казначейської служби України)" Реєстру та/або Реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів (далі - Реєстр фінансових зобов'язань), враховуючи день подання Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань.

Тому платіжні доручення № 137, № 138, № 140, № 141 від 06.03. 2014 року та № 174 від 12.03.2014 року УДКСУ у Романівському районі зобов'язане було опрацювати протягом такого операційного дня.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції вірно зазначив, що кошти, призначені для сплати єдиного внеску, не були перераховані на рахунок органу доходів і зборів із вини УДКСУ у Романівському районі, оскільки позивач повністю виконав свій обов'язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а відтак несвоєчасне їх списання та надходження на рахунки відповідача не пов'язані із діями позивача.

Крім того ч.12 ст. 25 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем .

Тобто, зазначений Закон передбачає, що у разі вчинення платником єдиного внеску усіх дій, пов'язаних зі сплатою єдиного внеску, у межах строків, встановлених законом для його сплати, такий платник звільняється від відповідальності, якщо переказ коштів здійснено несвоєчасно з вини банку (у даному випадку - з вини органу Казначейства).

Виходячи з наведеного, а також системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Романівський районний центр зайнятості вул.Шевченка,71,смт.Романів,Житомирська область,13000

3- відповідачу/відповідачам: Романівське відділення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції вул. 50-років Жовтня,2,смт.Романів,Житомирська область,13001

- ,