Справа № 712/23257/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 9277/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі про відмову в призначенні йому пенсії за віком та зобов'язати відповідача призначити таку пенсію, починаючи з 19.09.2012 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 19.09.2012 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.09.2012 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області, яке, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що стаж ОСОБА_1 належним чином не підтверджений, записи в трудовій книжці не дають можливості визначити фактичну тривалість роботи позивача в колгоспі, тому відмова управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є правомірною.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 19.09.2012 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі про призначення йому пенсії за віком. На момент звернення з даною заявою позивач досягнув 60-річного віку, який необхідний для призначення пенсії за віком (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідно до протоколу № 56 від 18.12.2012 року комісією по призначенню пенсії управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв'язку з тим, що в нього відсутній необхідний страховий стаж для призначення такої пенсії.

Згідно протоколу № 56 від 18.12.2012 року загальний стаж ОСОБА_1 становить 10 років 3 місяці. Необхідний стаж роботи для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 15 років.

Зокрема, відповідачем не було враховано довідку від 25.08.1982 року про стаж роботи позивача в колгоспі «Комінтерн» в період з 20.04.1982 року по 20.08.1982 року, оскільки дана довідка неналежної форми та не має відповідних реквізитів, необхідних для підтвердження стажу роботи позивача.

Крім того, відповідачем не враховано стаж роботи позивача в колгоспі ім. Куйбишева в період з 8.05.1978 року по 15.10.1980 року та в колгоспі ім. Чапаєва в період з 5.05.1983 року по 20.11.1986 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в позивача є необхідний стаж роботи для призначення пенсії за віком, який підтверджений уточнюючими довідками, тому відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 1 та 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 ( в редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі Порядку), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав відповідачу необхідні документи, уточнюючі довідки, що підтверджують роботу позивача в колгоспах «Комінтерн», ім. Куйбишева та ім. Чапаєва. Дійсність довідок не оспорюється відповідачем.

Відсутність реквізитів та неналежна форма поданих позивачем довідок не може бути підставою для відмови в призначенні йому пенсії за віком, оскільки факт роботи ОСОБА_1 в колгоспах «Комінтерн», ім. Куйбишева та ім. Чапаєва підтверджений належним чином.

Враховуючи стаж роботи позивача 10 років 3 місяці, який визнаний відповідачем, та стаж роботи в колгоспі «Комінтерн» в період з 20.04.1982 року по 20.08.1982 року, в колгоспі ім. Куйбишева в період з 8.05.1978 року по 15.10.1980 року та в колгоспі ім. Чапаєва в період з 5.05.1983 року по 20.11.1986 року, в ОСОБА_1 є необхідний стаж роботи для призначення йому пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком та правомірно зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі призначити ОСОБА_1 таку пенсію, починаючи з 19.09.2012 року (з моменту звернення позивача з заявою про призначення пенсії).

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2013 року в справі № 712/23257/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський