Справа № 804/10757/13-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р. справа № 804/10757/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. у справі № 804/10757/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

09.08.2013 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2013 року № НОМЕР_1 на суму 10362,66 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2013 року № НОМЕР_2 на суму 93427,39 грн.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду вмотивована тим, що відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що на час проведення перевірки та на запит про надання первинних бухгалтерських документів позивачем не було надано договір позики № 05-01/10 від 05.01.2010 року, тому в силу вимог п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України він вважається відсутнім, в звязку з чим перевірка проводилась за наявних первинних документів. Окрім того, зазначає, що нарахування податкових зобовязано по податку на додану вартість відповідачем здійснено правомірно у відповідності з вимогами ст. 183 Податкового кодексу України з 11.03.2011 року, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 тис. гривень.

Просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача повідомлений належним чином, про день, час та місце судового засідання до судового засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період часу з 18.04.2013 року по 07.05.2013 року відповідачем, на підставі наказу № 416 від 08.04.2013 року проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт перевірки № 17/17-211/НОМЕР_3 від 17.05.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення з боку позивача, з чистиною яких позивач згоден.

Щодо порушень: ст. 13 декрету Кабінету Міністрів України « Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 16.01.2003 року, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, ст.. 163, п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 8514,31 грн.; п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податку на додану вартість всього на суму 79541,32 грн., за якими на підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: форми «Р» № НОМЕР_1 від 26.06.2013 року, яким позивачеві збільшено суму податкового зобовязання за основним платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 8514,32 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1848,34 грн.; форми «Р» № НОМЕР_2 від 27.06.2013 року, яким позивачеві збільшено суму податкового зобовязання за основним платежем по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 79540,63 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 14028,27 грн., та вони заперечується позивачем та зазначені податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження в цій справі.

Суть порушення, на думку податкового органу, полягає в тому, що позивачем не включено до складу доходів за період 2-4 квартал грошових коштів в сумі 100000 грн., а також в тому, що позивач в період з 11.03.2011 року по 07.02.2012 року не зареєструвався платником податку на додану вартість, хоча перевищення обсягу оподатковуваних операцій над встановленим лімітом 300 тис. грн.. у позивача виникло у лютому 2011 року.

Відповідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо того, що документальна перевірка має проводитись на підставі перелічених у вищевказаному пункті документів фінансової звітності, а також первинних бухгалтерських документів.

Відповідачем під час проведення перевірки листом № 5988 від 25.04.2013 року витребувались первинні документи, які були надані позивачем для проведення перевірки.

Однак в ході перевірки позивачем не було надано договір позики № 05-91/10 від 05.01.2010 року, копія якого міститься в матеріалах справи, на підставі якого на розрахунковий рахунок позивача перераховувались грошові кошти від ОСОБА_2, оскільки відповідачем він не вимагався. Таким чином грошові кошти, які були отримані позивачем за договором позики № 05-01/10 від 05.01.2010 року та були спрямовані на розвиток підприємницької діяльності позивача не повинні включатися до валового доходу фізичної особи-підприємця у відповідності до вимог ст. 164 Податкового кодексу України. Цільове призначення цих надходження коштів за договором позики підтверджено також банківськими документами (а.с. 77-87). Відповідачем не було витребувано даний договір під час проведення перевірки, а тому суд першої інстанції правомірно прийняв його до уваги.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України під обовязкову реєстрацію як платника податку на додану вартість підпадає особа, у якої загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 тис. грн. (без урахування податку на додану вартість).

Для здійснення такої реєстрації особа не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто зазначеного вище обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг, повинна подати до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника ПДВ за формою № 1-ПДВ (далі - Заява) (пункти 183.1 та 183.2 статті 183 розділу V Кодексу).

При цьому, у разі якщо останній день строку подання Заяви припадає на вихідний, святковий або неробочий день, останнім днем строку вважається наступний за вихідним, святковим або неробочим робочий день (пункт 183.6 статті 183 розділу V Кодексу).

Відповідно до п. 183.9 ст. 183 Податкового кодексу України у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку на додану вартість орган державної податкової служби зобов'язаний видати заявнику або відправити поштою (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку на додану вартість не пізніше наступного робочого дня після бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку на додану вартість, зазначеного у його Заяві, або протягом 10 робочих днів від дати надходження Заяви. Перебіг строку у 10 робочих днів, установленого для податкової реєстрації, розпочинається з першого робочого дня, наступного за днем отримання податковим органом Заяви (підпункт 12.1 пункту 12 розділу III Положення). Податкові зобов'язання з податку на додану вартість у такої особи починають виникати з дати реєстрації її як платника податку на додану вартість.

Згідно з п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби Заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Позивач стверджує, що сукупний дохід за останні 12 календарних місяців ним було перевищено лише в липні 2011 року. Відповідач в акті перевірки зазначає, що перевищення обсягу оподатковуваних операцій над встановленим лімітом 300 тис. грн. у позивача виникло в лютому 2011 року. Проте жодних розрахунків на підтвердження своєї позиції не наводить та не посилається на відповідні первинні документи, які мали бути досліджені під час проведення перевірки.

Разом з тим п. 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 року встановлено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та постановив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. у справі № 804/10757/13-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун