Справа № 2а/0470/14525/12
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2015 р. м. Київ К/800/57367/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2013
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014
у справі №2а/0470/14525/12
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс»
доДержавної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
проскасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.07.2012 № та від 01.11.2012 №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014, позов задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.07.2012 № та від 01.11.2012 №.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем у період з 30.05.2012 по 06.06.2012 проведена позапланова документальна невиїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства за серпень 2011 року по взаємовідносинам з ТОВ «Океан СЮ», за результатами якої складено акт від 13.07.2012 №660/221/3737355 про порушення позивачем пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у 3 кварталі 2011 року у розмірі 517823 грн., за операціями по відображенню витрат, понесених на придбання сировини від ТОВ «Океан СЮ» за нікчемною угодою; п. 137.10 ст. 137 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у 3 кварталі 2011 року доходу на суму 621388 грн. за рахунок не віднесення до їх складу безплатно отриманого товару; п.п. 198.1, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 450281 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що підставою для висновків акту перевірки про наявність порушень була встановлена в ході перевірки безтоварність здійснених господарських операцій позивача з контрагентом (ТОВ «Океан СЮ») на підставі даних перевірки останнього, а також через відсутність товарно-транспортних накладних, документів щодо якості продукції, внаслідок чого, на думку відповідача, правочин між позивачем та його контрагентом є нікчемним.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 06.07.2012, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього в розмірі 562851,25 грн., у тому числі за основним платежем - 450281 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 112570,25 грн.;

- № від 06.07.2012р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток всього в розмірі 1424013,75 грн., у тому числі за основним платежем - 1139211 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 284802,75 грн.

Внаслідок оскарження прийнятих відповідачем спірних рішень в адміністративному порядку, рішенням ДПС у Дніпропетровській області №26717/10/10-014 від 25.10.2012 скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2012 в частині застосованої штрафної санкції у сумі 284802,75 грн., а податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2012 залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов'язань.

Разом з тим Вищий адміністративний суд України вважає зазначені висновки судів попередніх інстанцій такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору та оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Океан СЮ» при виконанні договору поставки №13-07/11-1 від 13.07.2011 та додаткової угоди №15 до нього, підтверджується первинними документами податкового обліку: видатковими та податковими накладними, платіжними документами, копіями карток рахунку 6311, актами звірки взаєморозрахунків.

Вирішуючи спір по суті, попередні судові інстанції, посилаючись на положення пункту 198.6 статті 198, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, за яким право на податковий кредит та витрати не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій. Оскільки, навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту та витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Водночас слід враховувати, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту та витрат належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, що підлягає перерахуванню до бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В той же час суди попередніх інстанцій, надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи наявні у справі первинні документи (видаткові та податкові накладні, платіжні документи, копії карток рахунку 6311, акти звірки взаєморозрахунків), при дослідженні обставин подальшого використання придбаного товару керувались лише поясненнями позивача та податковими деклараціями з податку на прибуток, не витребувавши первинних документів бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження викладеного.

Також, лише на підставі пояснень позивача суди встановили факт списання та утилізації ветеринарних свідоцтв через реалізацію харчових продуктів, не витребувавши докази на підтвердження вказаних обставин.

Судами не встановлено, чи підтверджуються відповідні обставини та факти належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

Приймаючи рішення у даній справі суди попередніх інстанцій взагалі не надали юридичної оцінки доводам відповідача, з посиланням на відповідні первинні документи, щодо достовірності даних, вказаних в первинних документах, їх невідповідності вимогам чинного податкового законодавства, відсутності обов'язкових реквізитів у видаткових накладних, відсутності довіреностей на отримання товару, сертифікатів якості, доказів транспортування товару та транспортних витрат з урахуванням того, що місцезнаходженням позивача є місто Дніпропетровськ, а контрагента - місто Харків, а також того, що перевезення м'ясної продукції потребує спеціальних умов перевезення.

Зокрема, судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки й тій обставині, що умовами договору поставки №13-07/11-1 від 13.07.2011 була передбачена поставка товару власними силами та коштами позивача, а не контрагента - постачальника.

Втім, не дослідження та відсутність належної оцінки первинних документів, виключає можливість перевірки касаційним судом правильності судових актів у цій частині.

Згідно із статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, судам слід врахувати наведені вище обставини та з'ясувати характер та зміст спірних операцій між позивачем та ТОВ «Океан СЮ», дослідити договори укладені з останнім, а також інші укладені на його реалізацію, усі первинні документи, пов'язані з їх виконанням та які належить складати залежно від певного виду господарської операції, в сукупності з іншими доказами, і на підставі цього зробити вмотивований висновок про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, а також встановити наявність зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих товарів у господарській діяльності.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд вживає передбачені законом заходи для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Насамкінець поза увагою судів залишилось те, що предметом адміністративного позову в даній справі є скасування податкових повідомлень-рішень, а відповідно до пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто, скасуванню рішення суб'єкта владних повноважень передує саме визнання його протиправним.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та(або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

3. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош