Справа № 640/4088/15-а
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 640/4088/15-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Харківського обласного військового комісаріату про перерахунок пенсійних виплат, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2, звернувся у суд з адміністративним позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Харківського обласного військового комісаріату, про визнання за ним право на отримання пенсії , зобовязання вчинити певні дії, встановлення відсутність повноважень та стягнення спричиненої моральної шкоди в сумі 32886 грн. з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 19.03.2014р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014р., позов задоволено частково, визнані незаконним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2013 року; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 07.10.2013 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення посадового окладу у розмірі відповідно до Наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» та здійснити дії щодо виплати донарахованих сум. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Також стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп., компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 21 грн. 90 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 334 грн. 95 коп., а всього стягнути 429 грн. 93 коп.

04.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про зміну способу та порядку на зобовязання Управління Державної казначейської служби України в Московському районі м. Харкова Харківської області безпосередньо списати вказані кошти із рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області; стягнення з Державного бюджету України, в особі Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп.; стягнення з Державного бюджету, в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 21 грн. 90 коп.

В обґрунтування поданої заяви посилається, що судовий збір стягується з рахунку казначейства до якого був перерахований, в даному випадку Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, компенсація за відрив від звичайних занять стягується з рахунку відповідача у справі, в даному випадку головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а витрати на правову допомогу з рахунку Територіального управління Державної судової

адміністрації України в Харківській області, який відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України в

Московському районі м. Харкова Харківської області

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд у цій справі розподілів судові витрати та стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп., компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 21 грн. 90 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 334 грн. 95 коп.

Аналіз резолютивної частини постанови суду дає підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на Державний бюджет України цим судом, є способом розподілу судових витрат , який суд задовольнив.

Частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, питання щодо зміни чи встановлення способу виконання судового рішення не пов'язані зі зміною сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Між тим, з матеріалів справи не вбачається, що сторона виконавчого провадження вибула.

Стягнення судових витрат на корить сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, за приписами ст. 94 КАС України відбувається з Державного бюджету України, що і було зазначено в постанові суду.

Із поданої заяви вбачається, що ОСОБА_2 фактично просить замінити сторону виконавчого провадження, при цьому вказана заява суперечить ст. 94 КАС України

Крім того, суд зазначає, що гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання встановлено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901, який набрав чинності 01 січня 2013 року.

Завдання та функції Головного управління передбачені Положенням про Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, яке затверджене наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 р. № 118, а також ст. 43 Бюджетного кодексу України.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу зазначені в статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Так, відповідно до згаданої статті виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року N 45).

Відповідно до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб, в тому числі оригінал виконавчого документа та судове рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Виходячи із положень вказаного порядку підставою для стягнення коштів із державного бюджету є в тому числі рішення суду про стягнення коштів, яке виконується органом Казначейства шляхом безспірного списання коштів, без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету і не потребує додаткового зазначення районного відділення казначейства та вказання, що стягнення відбувається шляхом безспірного списання коштів.

Враховуючи не доведеність ОСОБА_1 обставин передбачених ст. 263 КАС України, підстави для зміну способу та порядку вики конання рішення суду - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 263 КАС України, суд

ухвалив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Бородіна Н.М.