Справа № 804/7874/13-а
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015р. м. Київ К/800/59281/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

секретаря - Бруя О.Д.,

за участю представника позивача - Дробота Є.С.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі № 804/7874/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтінг-Універсал" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтінг-Універсал" (далі -ТОВ "Консалтінг-Універсал") звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області (далі - ДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 06 лютого 2013 року № та № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року позов задоволено.

В касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі наказу ДПІ від 08 січня 2013 року №23 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Консалтінг-Універсал" з питань визначення правомірності формування залишку від'ємного значення по декларації за листопад 2012 року, за результатами якої складено акт від 23 січня 2013 року № 150/152/36207575 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем: підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон №168/97-ВР) та пункту 102.5. статті 102, абзацу "б" пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за листопад 2012 року на суму 2 980 226,00 грн.; пункту 200.2. статті 200 ПК України занижено суму ПДВ за листопад 2012 року, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду складає (рядок 25 декларації) 6 212,00 грн.

На підставі вищенаведеного Акту відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 06 лютого 2013 року № , яким позивачу збільшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 980 226,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 9 318,00 грн., з них за основним платежем 6 212,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3 106,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані платником податків 12 лютого 2013 року та оскаржені в адміністративному порядку до ДПС Дніпропетровської області.

Рішенням ДПС Дніпропетровської області про результати розгляду скарги від 12 квітня 2013 року №1640/10/10-25, залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 6 лютого 2013 року № про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 980 226,00 грн. та скасовано податкове повідомлення-рішення від 6 лютого 2013 року № в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 6 348,00 грн. (основний платіж 4 232,00 грн., штрафна санкція 2 166,00 грн.), в решті залишено без змін, а скаргу залишено без задоволення.

При цьому, судами встановлено, що податкове повідомлення - рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, на підставі зазначеного рішення податкового органу, позивачу не направлялось.

24 квітня 2013 року позивач повторно звернувся зі скаргою про перегляд податкових повідомлень-рішень від 06 лютого 2013 року №, №, за результатами розгляду якої, скаргу ТОВ "Консалтінг-Універсал" залишено без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з визначенням, наведеним у пунктом 1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

За змістом пункту 200.3 статті 200 ПК України, при від'ємному значенні суми розрахованої згідно з підпунктом 200.1. цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР, пункту 200.4. ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 Закону, або пунктом 200.1 ПК України, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.6 статті 200 ПК України визначено, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті.

Платник податку який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Так, судами встановлено, що 31 жовтня 2008 року між ВАТ "Дніпрошина" та ТОВ "Консалтінг-Універсал" укладений попередній договір про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу, за умовами якого ВАТ "Дніпрошина" зобов'язане передати належне йому нерухоме майно - базу відпочинку "Сосновий бор" та обладнання до цього нерухомого майна, а ТОВ "Консалтінг-Універсал" зобов'язано здійснити попередню оплату у вигляді авансу.

28 грудня 2008 року ТОВ "Консалтінг-Універсал" здійснило попередню оплату в розмірі 9 600 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 1 600 000,00 грн., а ВАТ "Дніпрошина" відповідно надало податкову накладну від 24 грудня 2008 року №58 на зазначену суму.

Крім того, 14 січня 2009 року між позивачем та ВАТ "Дніпрошина" укладений договір купівлі-продажу майна, за яким вартість майна склала 19 023 000,00 грн. та враховано здійснену попередню оплату.

ВАТ "Дніпрошина", на підставі попереднього договору від 31 жовтня 2008 року, надало ТОВ "Консалтінг-Універсал" розрахунок №1/58 від 01 лютого 2009 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 24 грудня 2008 pоку, за яким здійснило коригування суми попередньої оплати. Після чого, у травні 2009 року ВАТ "Дніпрошина" надано ТОВ "Консалтінг-Універсал" податкову накладну від 01 лютого 2009 року №38 на підставі акту приймання-передачі майна від 01 лютого 2009 року на суму 18 932 659,20 грн.

ТОВ "Консалтінг-Універсал", з урахуванням суми попередньої оплати, здійснило оплату вартості майна за указаним договором купівлі-продажу в повному обсязі.

Водночас, як установлено судами, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2012 року у справі №2а/0470/6312/11 за позовом ТОВ "Консалтінг-Універсал" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, встановлено правомірність формування ТОВ "Консалтінг-Універсал" у травні 2009 року податкового кредиту у зв'язку з придбанням основних фондів.

За результатами перегляду зазначеної постанови Вищім адміністративним судом України, постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби.

Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, скасовані винесені на підставі акту перевірки №2300/152/36207575 від 11 вересня 2012 року податкові повідомлення-рішення від 5 жовтня 2012 року №, №, якими ТОВ "Консалтінг-Універсал" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року. Підставами винесення таких податкових повідомлень-рішень стали висновки вищевказаних актів попередніх перевірок, де зазначено, що при визначенні залишку від'ємного значення підприємство не мало права декларувати залишок від'ємного значення з податку на додану вартість у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2012 р., який сформовано у травні 2009 року.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту.

Крім того, відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, податкове законодавство не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Разом з тим, пунктом 200.4 статті 200 ПК України, визначаються напрямки декларування від'ємного значення ПДВ звітного періоду (бюджетне відшкодування та/або податковий кредит наступного періоду) та не містять положень, які б обмежували право платника на врахування залишку від'ємного значення ПДВ у податковій звітності до повного його погашення.

Так, позивачем надано податковому органу декларацію з ПДВ за січень 2010 року, зі змісту якої (з урахуванням внесених уточнень до цієї декларації на підставі поданої декларації з ПДВ за грудень 2011 року) вбачається, що позивачем було заявлено про бюджетне відшкодування ПДВ, що також спростовує висновки відповідача, викладені в акті перевірки, про пропущення позивачем 1095 денного строку подання заяви про бюджетне відшкодування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів першої та апеляційної інстанції стосовно правомірності визначення позивачем залишку від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в декларації за спірний податковий період, оскільки норми податкового законодавство не містять положень, згідно з якими платник ПДВ втрачає право на декларування залишку від'ємного значення ПДВ до повного його погашення у разі, якщо він не скористався правом на декларування бюджетного відшкодування ПДВ протягом 1095 днів.

Згідно з частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для його скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі № 804/7874/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: