Справа № 2а/1570/4819/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015р. м. Київ К/9991/48017/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

за участю представників:

позивача - Прутян М.Ю.,

відповідача - не з'явились,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби (далі - Білгород-Дністровська ОДПІ)

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012

у справі № 2а-1570/4819/2011

за позовом публічного акціонерного товариства "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (далі - Товариство)

до Білгород-Дністровської ОДПІ

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року Товариство звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 23.06.2011 № , згідно з яким позивача зобов'язано сплатити ПДВ у сумі 1 035 301 грн. (у тому числі 828 241 грн. за основним платежем та 207 060 грн. за штрафними санкціями).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2011 у позові відмовлено з тих мотивів, що реальність виконання операцій з придбання позивачем товару у рамках господарських правовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Шторм» (далі - ТОВ «Шторм») та з приватним підприємством «Агроера-2009» (далі - ПП «Агроера-2009») не підтверджується документально.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 назване рішення суду першої інстанції скасовано; позов задоволено. У прийнятті цієї постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні операції відображені у податковому обліку Товариства відповідно до їх дійсного економічного змісту на підставі належним чином оформлених первинних документів, тоді як допущені контрагентами порушення вимог податкового та господарського законодавства не можуть породжувати для Товариства негативні наслідки у сфері оподаткування.

Посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду положенням чинного законодавства та дійсним обставинам справи, Білгород-Дністровська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції зі спору.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Як вбачається з установлених судами обставин справи, оспорювану суму податкового зобов'язання з ПДВ було визначено позивачеві за наслідками проведення Білгород-Дністровською ОДПІ планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, оформленої актом від 10.06.2011 № 1739/23-118/00952120.

Під час цієї перевірки відповідач дійшов висновку про схемний характер правовідносин між позивачем та ТОВ «Шторм» і ПП «Агроера-2009» з приводу поставки цими суб'єктами господарювання сільськогосподарської продукції в адресу Товариства, що виключає право останнього на включення до податкового кредиту ПДВ у ціні цього товару.

Вказаний висновок податкової інспекції мотивований тим, що: названі постачальники відсутні за місцезнаходженням; не мають майна, основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для провадження господарської діяльності та виконання розглядуваних поставок; не задекларували кореспондуючу суму податкових зобов'язань за вказаними операціями; на час проведення перевірки ПП «Агроера-2009» перебуває у стадії банкрутства; подані платником первинні документи не містять відомостей щодо конкретного місця зберігання придбаних позивачем зернових культур, способів їх перевезення; позивачем не представлено подорожніх листів на підтвердження факту транспортування товару.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції підтримав наведену правову позицію податкового органу по справі. У той же час апеляційний суд цілком об'єктивно визнав вказані висновки Білгород-Дністровської ОДПІ такими, що не відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який регулював порядок формування податкового кредиту на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї ж статті Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат по сплаті (нарахуванню) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності належним чином оформлених первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на підтвердження виконання спірних операцій з поставки ТОВ «Шторм» та ПП «Агроера-2009» сільськогосподарської продукції позивачем подано договори поставок, податкові накладні, видаткові накладні, договори зберігання, картки складського обліку, складські квитанції, товарно-транспортні накладні на підтвердження факту транспортування зернових культур у процесі їх постачання позивачеві.

Також матеріалами справи підтверджується наявність у названих контрагентів юридичної правосуб'єктності та реєстрації у податковому органі (у тому числі й платника ПДВ) на час виконання розглядуваних господарських операцій.

На підставі цього, з огляду на існуючу в податковому праві презумпцію реальності господарської операції та достовірності поданих платником первинних документів (доки вказані факти не спростовано податковим органом в установленому порядку) суд апеляційної інстанції і дійшов об'єктивного висновку про реальність виконання цих операцій та їх відображення у податковому обліку Товариства відповідно до їх дійсного економічного змісту на підставі належних документів первинного обліку.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано відхилив посилання Білгород-Дністровської ОДПІ на наявність ознак фіктивного підприємництва у діяльності названих суб'єктів господарювання.

Адже відсутність контрагента за юридичною адресою, вказаною в установчих документах, не впливає на право платника-покупця врахувати при визначенні бази оподаткування ПДВ понесені витрати по сплаті цього податку та не свідчить про недобросовісність платника.

Такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, мінімальна кількість працівників, відсутність у власності основних засобів, майна не можуть спростовувати фактичне виконання операції з поставки, оскільки специфіка підприємницької діяльності з купівлі-продажу товару, полягає у тому, що підприємству, яке реалізує товарно-матеріальні цінності та є перепродавцем товару, як правило, не вимагається ані значної кількості працівників, ані наявності основних засобів, складських приміщень та транспорту для виконання взятих на себе зобов'язань.

За відсутності доказів, що свідчили б про наявність у діях самого позивача ознак недобросовісності, а також про узгодженість дій Товариства з ТОВ «Шторм» та з ПП «Агроера-2009», спрямованих на ухилення від оподаткування та збагачення за рахунок бюджетних коштів, правопорушення, допущені цими постачальниками у сфері оподаткування, не можуть бути розцінені як підстава для позбавлення платника права на податковий кредит.

Не можна визнати обґрунтованими і посилання відповідача на недостатність у поданих платником первинних документах відомостей щодо конкретного місця зберігання придбаних позивачем зернових культур, способів їх перевезення.

Власне незаповнення в деяких документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації умов складського зберігання зерна не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

За таких обставин, слід погодитися з висновкам апеляційного суду про безпідставність оспорюваного донарахування, в зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

З огляду на реорганізацію відповідача у справі Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити Білгород-Дністровську ОДПІ її правонаступником - Білгород-Дністровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоході в Одеській області.

Керуючись статтями 55, 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Замінити Білгород-Дністровську об'єднану державну податкову інспекцію Одеської області Державної податкової служби її правонаступником - Білгород-Дністровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоході в Одеській області.

2 Касаційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоході в Одеській області залишити без задоволення.

3. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 у справі № 2а-1570/4819/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько