Справа № 822/615/15
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/615/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріПарамей А.Ю.
за участі:позивача - ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5, третьої особи - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_6, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- зобов'язати Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції повторно розглянути його заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2014 року за № 8851739;

- зобов'язати Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.11.2014 року звернувся до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій просив зареєструвати право власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161. Проте відповідач рішенням № 17134700 від 12.11.2014 року відмовив ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161. Позивач не погодившись із прийнятим рішенням відповідача звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував, поклався на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача проти адміністративного позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

06 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровану за реєстраційним № 8851739. В поданій заяві заявник просив зареєструвати право власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161.

До заяви також було надано наступні документи: Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-014 про земельну ділянку розташовану: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161 від 13.10.2014 року; Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ХМ № 009804 виданий 22 квітня 1998 року; Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ХМ № 009806 виданий 22 квітня 1998 року; Договір дарування серія та номер 2574 від 10.06.2004 року; Договір дарування серія та номер 471 від 20.10.2008 року; Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 1/3 спільна часткова на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161 № 28627526 від 27.10.2014 року; Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 1/3 земельної ділянки, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161 № 28625859 від 27.10.2014 року.

Рішенням № 17134700 від 12 листопада 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області відмовив ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що із заявою звернулася неналежна особа та подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернувся ОСОБА_3. Однак, поданий заявником державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 009806, виданий 22 квітня 1998 року Хмельницькою міською радою на ім'я ОСОБА_6. Крім того, в державному акті на право приватної власності на землю також зазначено, що земельна ділянка площею 0,0168 га. (щодо державної реєстрації прав на яку подана заява) знаходиться у спільній власності громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Однак, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 009806, виданий 22 квітня 2014 року Хмельницькою міською радою, не є правовстановлюючим документом для ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також і для ОСОБА_3

Позивач не погодившись із прийнятим Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області рішенням № 17134700 від 12 листопада 2014 року звернувся до суду з позовними вимогами про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2014 року за № 8851739 та зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та положень діючого законодавства.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

Згідно зі ч. 1 ст. 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У абзаці 2 частини 3 цієї статті Закону визначено, що право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ч. ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст. 16 Закону, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 19 Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону, державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Приписами пункту 16 Порядку передбачено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. У разі коли заявник особисто отримує рішення про зупинення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника. Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення. Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно зі п. 28 Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 статті 24 Закону встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч. 4 ст. 24 Закону).

Судом встановлено, що 10 червня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Геннадієвною укладено Договір дарування земельної ділянки пл. 0,046 га., наданої для обслуговування житлового будинку та розташовані на ній 4/10 частини житлового будинку, що знаходяться в місті Хмельницькому по вулиці Нижній Береговій, під № 60. Про що зроблено відмітку приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу на Державному акті на право приватної власності на землю виданому 22 квітня 1998 року громадянці України ОСОБА_7 серії ІІІ-ХМ № 009804.

20 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_8 укладено Договір дарування 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Зазначені документи були надані позивачем до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції.

Аналіз наведених документів дає підстави для висновку, що останні підтверджують право звернення ОСОБА_3, як належної особи, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також встановлюють відповідність заявлених прав позивачем на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161 та їх посвідчують.

За таких обставин, суд вважає, що посилання відповідача у рішенні від 12 листопада 2014 року на те, що із заявою звернулася неналежна особа та подані заявником документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують як на підставу для відмови у державній реєстрації прав власності є необґрунтованими.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 спільної частки на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0161, суд зважає на наступне.

Відповідно до п. п. 2, 6 ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Отже, державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється виключно на підставі рішення державного реєстратора. Похідним документом від якого також є свідоцтво про право власності.

Таким чином, повноваження відповідача щодо здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя та контроль легальності.

За наведеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача зареєструвати право власності та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно без прийняття відповідного рішення уповноваженим органом буде втручанням в діяльність державного реєстратора, пов'язану із проведенням державної реєстрації прав, що є неприпустимим, а тому підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині відсутні.

Відтак, позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково, шляхом зобов'язання відповідача - Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2014 року № 8851739.

Керуючись статтями 11, 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2014 року № 8851739.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2015 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя В.В. Матущак