Справа № 2а-5709/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

11.03.2015р. м. Київ К/800/52006/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Чумаченко Т.А.,
Цуркана М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська (далі - УПФ) про визнання дій протиправними, визнання права на зарахування стажу для призначення пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року, -

встановив:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправною відмову УПФ про призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру»;

зобов'язати УПФ зарахувати до 20-річного стужу роботи за спеціальністю час проходження ним військової служби з 01.08.1987 по 28.06.2000;

призначити пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 «Про прокуратуру», починаючи з 06.12.2010.

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 жовтня 2011 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову УПФ щодо невизнання права ОСОБА_4 на зарахування часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01.08.1987 по 28.06.2000 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Визнано, що ОСОБА_4 має право на зарахування до 20-річного стажу робот, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів, слідчих, поряд зі стажем роботи на прокурорських посадах в органах прокурату України, часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01.08.1987 по 28.06.2000. Зобов'язано УПФ зарахувати до 20-річного стажу роботи ОСОБА_4, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років працівникам прокуратури, час проходження військової служи з 01.08.1987 по 28.06.2000 та призначити, нараховувати та виплачувати йому пенсію за вислугу років згідно статті 50-1 «Про прокуратуру», починаючи з 06.12.2010.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 в період з 01.08.1987 по 28.06.2000 проходив військову службу на офіцерських посадах в Збройних Силах України.

На звернення позивача із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», УПФ у її задоволенні було відмовлено з посиланням на відсутність у нього необхідного стажу роботи за вислугою років (витяг з протоколу № 41 від 10.12.2010). Вказувало про неможливість зарахувати до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, військову службу за період з 01.08.1987 по 28.06.2000, оскільки статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено зарахування тільки строкової служби.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено зарахування часу військової служби на офіцерських посадах у Збройних Силах України до 20-річного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури регулюється Законом України «Про прокуратуру».

Важливою умовою для призначення пенсії за вислугу років є певний стаж роботи за спеціальністю.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Згідно з частиною п'ятою вищевказаної статті до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Тобто, статтею 50-1 спеціального Закону України «Про прокуратуру» не передбачено зарахування часу військової служби на офіцерських посадах у Збройних Силах до 20-річного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років за вказаною статтею.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», а також частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час проходження ОСОБА_4 військової служби зараховується до загального трудового стажу, однак зазначений період не може бути зарахований до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачене статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» для прокурорів і слідчих.

У частині десятій статті 50-1 цього Закону прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених України «Про державну службу». Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.

Таким чином, враховуючи наведені норми законів, висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: