Справа № 826/20884/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Полі-Маркет» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне підприємство «Полі-Маркет» (далі – позивач, ПП «Полі-Маркет») до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі – відповідач, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про:

визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року;

визнання податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року такою, що подана у момент фактичного її отримання ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, тобто 18.09.2014 року;

зобов'язання ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відобразити показники (дані) податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість за серпень 2014 року (з додатками) в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ПП «Полі-Маркет»;

визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 16.04.2013 року №160420131.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що підставою для неприйняття податкової звітності стало відсутність позивача за місцезнаходженням, однак податковим органом всупереч вимогам законодавства не було проведено необхідних заходів щодо належного встановлення місцезнаходження ПП «Полі-Маркет», що й стало підставою для неприйняття податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року.

Також, позивач стверджує про відсутність з його боку жодних порушень істотних умов договору, що могло бути підставою для його розірвання в односторонньому порядку, а вважає помилковими і необґрунтованими посилання відповідача на недостовірність адреси місцезнаходження позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення та дії прийняті у відповідності до норм чинного законодавства, у зв’язку з чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ПП «Полі-Маркет» перебуває на податковому обліку в ДПІ Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та зареєстроване як платник податку на додану вартість з 09.04.2013 року.

Позивачем 18.09.2014 року в електронному вигляді подано до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року.

Однак, відповідач листом від 18.09.2014 року повідомив позивача про розірвання в односторонньому порядку договору, укладеного між ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ПП «Полі-Маркет», від 16.04.2013 року № 160420131 про визнання електронних документів.

Також, згідно листа від 22.09.2014 року, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відмовлено ПП «Полі-Маркет» у прийнятті податкової декларації за серпень 2014 року.

Як вбачається зі змісту вказаних листів, податковим органом прийнято рішення щодо розірвання договору в односторонньому порядку та невизнання податкової звітності, у зв'язку з порушенням позивачем істотних умов договору, а саме підприємство на момент подачі звітності має стан « 9» (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

Позивач, вважаючи такі дії щодо розірвання відповідачем в односторонньому порядку договору та неприйняття податкової звітності протиправними, звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Статтею 651 Цивільного кодексу України врегульовано підстави для зміни або розірвання договору.

Так: 1) Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; 2) Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 3) У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, одностороння відмова від договору допускається у разі, якщо таке право встановлено договором або законом.

Як встановлено з матеріалів справи, між ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ПП «Полі-Маркет» укладено договір № 160420131 від 16.04.2013 року про визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (п.п. 1 п. 1 Договору).

Зі змісту договору №160420131 від 16.04.2013 року про визнання електронних документів, зокрема пунктом 4 розділу 6 вбачається, що орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Листом ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.09.2014 року повідомила позивача про розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів.

Підставою для розірвання договору слугувало повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням №5583/9/9/26-56-18-04-20 від 18.09.2014 року за формою №18-ОПП та довідка про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків №830/07 від 17.09.2014 року, згідно яких місцезнаходження платника податків не встановлено.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві направлено запит №571/15-01 від 17.09.2014 року про відпрацювання ризикового платника податків ПП «Полі-Маркет».

Працівниками ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведені відповідні заходи щодо встановлення місцезнаходження ПП «Полі-Маркет», за результатами яких встановлено відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

У листі від 18.09.2014 року, зокрема, зазначено, що у зв'язку із порушенням істотних умов Договору, зобов'язання сторін визначених договором №160420131 від 16.04.2013 року припиняються, що, в подальшому, призведе до неприйняття податкової звітності засобами телекомунікаційного зв'язку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Окрім того, згідно ч. 11 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомості про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Пунктом 12 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. (пункт 14 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Позивач, на спростування тверджень, викладених у листі, надав суду докази щодо підтвердження відомостей про юридичну особу підприємства, про що внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, відповідно до п. 66.3 та п. 66.5 ст. 66 Податкового кодексу України, зміна місця реєстрації платника податків здійснюється у разі коли за результатом зміни місцезнаходження змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому перебуває на обліку зазначена юридична особа.

Згідно з п. 66.3 ст. 66 Податкового кодексу України, у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків, а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

З наведених норм вбачається, що підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття за виключними передумовами для зміни платником місця реєстрації є: зміна адміністративно-територіальної одиниці; зміна контролюючого органу, в якому перебуває на обліку юридична особа.

Відповідно, заперечення відповідача про відсутність ПП «Полі-Маркет» за своїм місцезнаходженням не беруться судом до уваги, оскільки дана обставина не свідчить про зміну юридичною особою свого місця реєстрації.

Натомість, належним доказом зміни юридичною особою офіційного місцезнаходження можуть бути лише дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, яких відповідач до суду не надав.

З цих же мотивів, суд не приймає надані відповідачем повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та довідку про встановлення місцезнаходження платника податків, оскільки зазначені документи є лише підставою для подання таких даних державному реєстратору, який в установленому ч. 12 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р. порядку вживає подальших заходів щодо підтвердження юридичною особою офіційних відомостей.

При цьому суд також зазначає, що встановлення відсутності юридичної особи за результатами здійснення заходів щодо встановлення фактичного її місцезнаходження не є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.

В даному випадку, дії податкового органу порушують не тільки встановлене законом право на подання податкової звітності в електронному вигляді але і умови договору, що є звуженням прав платника податків, встановивши визнання звітності як постійно триваючий для підприємства процес, що може бути свавільно перерваний суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи те, що станом на час розірвання договору (лист ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.09.2014 року № 9625/10/26-56-10-05) підприємство знаходилось за своїм місцезнаходженням, то розірвання договору № 160420131 від 16.04.2013 року про визнання електронних документів податковим органом в односторонньому порядку є протиправним.

За таких обставин позовна вимога про визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 16.04.2013 року №160420131 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Податковим кодексом України передбачено подання платниками податків податкової звітності засобами електронного зв'язку.

Зокрема, ст. 49 п. 49.3 передбачено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України).

Отже, враховуючи неправомірність одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів від 16.04.2013 року, що обмежило і порушило права та законні інтереси позивача на подання податкової звітності в електронному вигляді, позовна вимога про визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року є обґрунтованою і підлягає задоволенню судом.

Що стосується позовних вимог про визнання податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року такою, що подана у момент фактичного її отримання, тобто 18.09.2014 року, то в їх задоволенні належить відмовити, оскільки визнання дій протиправними щодо її неприйняття є достатнім способом захисту порушеного права позивача, а подана ними податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року вважається прийнятою з моменту її надходження.

Окрім того, відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З огляду на наведене вбачається, що обов'язок платника податків подати декларацію з ПДВ узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне з метою відновлення порушеного права позивача, зобов'язати ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відобразити показники (дані) податкової декларації ПП «Полі-Маркет» з податку на додану вартість за серпень 2014 року (з додатками) в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ПП «Полі-Маркет».

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як свідчать матеріали справи вказані вище положення відповідачем не дотримані, не доведено правомірності своїх дій та не спростовано доводи і обґрунтування позовної заяви.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу – відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Полі-Маркет» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 16.04.2013 року №160420131.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації приватного підприємства «Полі-Маркет» з податку на додану вартість (з додатками) за серпень 2014 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відобразити показники (дані) податкової декларації приватного підприємства «Полі-Маркет» з податку на додану вартість за серпень 2014 року (з додатками) в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку приватного підприємства «Полі-Маркет».

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Полі-Маркет» (код ЄДРПОУ 38538396) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 54,81 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко