Справа № 2а-43/10
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/800/13996/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Луцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, дільничного інспектора Луцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Мосійчука Володимира Михайловича, Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції, державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції Васейка Сергія Юрійовича про визнання неправомірними рішень та дій,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до Луцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, дільничного інспектора Луцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Мосійчука Володимира Михайловича, Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції, державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції Васейка Сергія Юрійовича про визнання протиправними рішення державного виконавця Васейка С.Ю. та дій дільничного інспектора Луцького МВ УМВС України у Волинській області Мосійчука В.М., скасування постанови державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького міськрайонного управління юстиції Васейка С.Ю. від 11.11.2008р. про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-259, виданого Луцьким міськрайонним судом 03.08.2007р. про вселення ОСОБА_11 в жиле приміщення по АДРЕСА_1, та вирішення питання про поворот виконання незаконного вселення ОСОБА_11

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалися на вчинення державним виконавцем та залученими ним особами виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа №2-259, виданого Луцьким міськрайонним судом 03.08.2007р. про вселення ОСОБА_11 в жиле приміщення по АДРЕСА_1 з порушенням прав позивачів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2010р. провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України в зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. ухвалу суду першої інстанції скасовано в частині закриття провадження у справі щодо вимог до Луцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України у Волинській області та дільничного інспектора Луцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Мосійчука Володимира Михайловича і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині; в частині вимог до Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції, державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міськрайонного управління юстиції Васейка Сергія Юрійовича ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду в частині закриття провадження у справі, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив ухвали скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно ж до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються адміністративним судом, якщо розгляд таких справ законом не віднесено до юрисдикції іншого суду.

Як встановлено судами, позивачі оскаржують дії та постанову державного виконавця, відповідно, вчинені та винесену при виконанні виконавчого листа №2-259, виданого 03.08.2007р. Луцьким міськрайонним судом про вселення ОСОБА_11 в жиле приміщення по АДРЕСА_1.

При цьому, зазначений виконавчий документ було видано на підставі рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зміну договору найму житлового приміщення та вселення.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що дану справу в частині позовних вимог до Першого відділу ДВС Луцького міськрайонного управління юстиції та державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького міськрайонного управління юстиції Васейка С.Ю. не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим провадження у ній в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильних рішень, а тому підстав для скасування ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2010р. в частині, не скасованій ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р., та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2010 року в частині, не скасованій ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року, та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.