Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2015р. м. Київ К/9991/20873/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Вінниці

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року

та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний науково-виробничий центр «Біосан»

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року

у справі № 2-а-42/11/0270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний науково-виробничий центр «Біосан»

до Державної податкової інспекції у місті Вінниці

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний науково-виробничий центр «Біосан» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Вінниці (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29 грудня 2010 року № та № .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року позов був задоволений повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення ДПІ у м. Вінниці № від 29 грудня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3009,60 грн. та № від 29 грудня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8487,76 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан» судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м. Вінниці № від 29 грудня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8487,76 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан» судові витрати в сумі 1,70 грн. В іншій частинні позовних вимог було відмовлено.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Вінниці, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В касаційній скарзі ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року і залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПА у Вінницькій області була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - аптечного пункту № 1, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 108 (поліклініка дитячої обласної клінічної лікарні), який належить суб'єкту господарської діяльності - ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан», за результатами якої складений акт на бланку №101261 від 21 грудня 2010 року (зареєстрований за № 1283/02/32/23/13328191).

За висновками акта перевірки позивачем були порушені: вимоги пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у відсутності ведення у визначеному законодавством порядку обліку товарів на загальну суму 4243,88 грн. за місцем їх реалізації, у місці реалізації відсутні накладні, товарно-транспортні та інші документи на товар, який реалізується; вимоги пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, які полягали у несвоєчасному оприбуткування готівкових коштів в сумі 601,92 грн. згідно Z-звіту № 01257 за 08 грудня 2010 року, оскільки запис про вказану суму готівкових коштів був здійснений 09 грудня 2010 року у книзі обліку розрахункових операцій № /5/19704, яка була зареєстрована у органі державної податкової служби 09 грудня 2010 року.

29 грудня 2010 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан» штрафні (фінансові) санкції у сумі 8487,76 грн.

29 грудня 2010 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким на підставі абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан» штрафні (фінансові) санкції у сумі 3009,60 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» були застосовані до позивача неправомірно, оскільки господарська одиниця позивача вела облік товарних запасів з урахуванням облікової політики товариства, зокрема, щодо зберігання первинних бухгалтерських документів в бухгалтерії підприємства, яка знаходиться за юридичною адресою. Також, суд виходив з того, що Z-звіт № 01257 за 08 грудня 2010 року не був вклеєний до книги обліку розрахункових операцій №р/4/16558, зареєстрованої у органі державної податкової інстанції 18 травня 2009 року, оскільки у вказаній книзі обліку розрахункових операцій закінчились сторінки для вклеювання Z-звітів, з огляду на що позивач вклеїв вказаний Z-звіт у нову книга обліку розрахункових операцій № /5/19704, яка була зареєстрована у органі державної податкової служби 09 грудня 2010 року, відразу після її отримання.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення № від 29 грудня 2010 року, виходив з того, що позивачем не здійснено своєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі у день їх одержання, чим порушено вимоги пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 № 637. В решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно преамбули Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства та обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Згідно з пунктом 6.2 статті 6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що в складському обліку позивача передача фармацевтичних товарів зі складу підприємства у аптечний пункт №1 здійснюється згідно з видатковими накладними, на підставі яких товари обліковуються у вказаному аптечному пункті за місцем їх реалізації. При отриманні в аптечному пункті фармацевтичного товару останній програмується у електронному контрольно-касовому апараті, а по завершенню календарного місяця відповідальний працівник аптечного пункту складає товарний звіт і разом з видатковими накладними передає його для обробки у бухгалтерію підприємства, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Малиновського, 26, де вказані товарні звіти і видаткові накладні зберігаються певний час, а згодом передаються в архів.

Матеріали справи містять також копії видаткових накладних, звітів аптечного пункту (арк. справи 57-98), які підтверджують факт оприбуткування позивачем товарно-матеріальних цінностей та ведення позивачем обліку товарних запасів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що податковим органом не було доведено належними і допустимими доказами обставин та фактів, на які він посилається в обґрунтування відповідності нормам чинного законодавства прийнятого ним рішення, з огляду на ведення позивачем обліку товарних запасів у відповідності до пункту 12 статті 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з урахуванням облікової політики підприємства.

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, згідно з абзацами 1, 3 пункту 2.6 якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із використанням реєстратора розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, книга обліку розрахункових операцій №р/4/16558, яка була зареєстрована у органі державної податкової служби 18 травня 2009 року, закінчилася 07 грудня 2010 року (арк. справи 25-30). Z-звіт № 01257 за 08 грудня 2010 року на суму 601,92 грн. був вклеєний у книгу обліку розрахункових операцій №/5/19704, яка була зареєстрована в податковому органі 09 грудня 2010 року (арк. справи 31-33).

Таким чином, правомірними є висновки суду апеляційної інстанції про те, що позивачем не були виконані вимоги щодо відображення готівкових коштів у сумі 601,92 грн. за проведені 08 грудня 2010 року розрахункові операції у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби України книзі обліку розрахункових операцій, що є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

При цьому, посилання позивача на неможливість своєчасного отримання книги обліку розрахункових операцій №/5/19704 з огляду на графік роботи податкового органу та, як наслідок, неможливість своєчасного оприбуткування готівкових коштів згідно Z-звіту № 01257 за 08 грудня 2010 року з вини відповідача були правомірно відхилені судом апеляційної інстанції як безпідставні, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку розрахункових операцій реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій або, якщо згідно з чинним законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування реєстратора розрахункових операцій, - на окрему господарську одиницю.

Згідно з пунктом 2.6 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація першої книги обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій здійснюється на підставі письмової заяви суб'єкта господарювання довільної форми при поданні ним реєстраційного посвідчення на реєстратор розрахункових операцій. Реєстраційне посвідчення повертається суб'єкту господарювання.

Положеннями абзацу 1 пункту 2.9 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що реєстрація другої та наступних книг обліку розрахункових операцій на господарську одиницю (депо, кондуктора) або на реєстратор розрахункових операцій здійснюється на підставі подання суб'єктом господарювання письмової заяви довільної форми та довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій. Посадова особа органу державної податкової служби здійснює запис у відповідному розділі Книги облікових форм, додаткові записи в обох примірниках довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій та заповнює рядки титульної сторінки книги обліку розрахункових операцій. Номер другої та наступних книг обліку розрахункових операцій складається з фіскального номера першої книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на ту саму господарську одиницю (місце проведення розрахунків) або на той самий реєстратор розрахункових операцій, та проставленого через дріб порядкового номера наступної книги обліку розрахункових операцій.

При цьому, пунктом 2.11 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що книга обліку розрахункових операцій вважається зареєстрованою після виконання всіх дій, передбачених пунктами 2.4 - 2.9. Кількість книг обліку розрахункових операцій, що реєструються одночасно, не обмежується.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, з метою своєчасного оприбуткування готівкових коштів у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби книзі обліку розрахункових операцій суб'єкту господарювання слід дотримуватися певної черговості дій. Насамперед, слід зареєструвати ту книгу обліку розрахункових операцій, яка буде першою та отримає свій власний унікальний фіскальний номер, а після цього можна реєструвати наступні книги обліку розрахункових операцій, призначені для використання у тій самій господарській одиниці чи з тим самим реєстратором розрахункових операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивач не був обмежений правом своєчасно зареєструвати книгу обліку розрахункових операцій №/5/19704.

Доводи касаційних скарг викладеного не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Вінниці та касаційна скарга ТОВ «Медичний НВЦ «Біосан» підлягають залишенню без задоволення, а постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Вінниці та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний науково-виробничий центр «Біосан» залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна