Справа № 804/1278/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" лютого 2015 р. справа № 804/1278/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р. у справі № 804/1278/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі Дніпропетровської області

про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій, -

встановив:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- стягнути з відповідача витрати на виплату і доставку пенсії громадянам, настання нещасного випадку у яких сталося на території колишнього СРСР та країн СНД за грудень 2013 року, у сумі 751,19 грн.;

- стягнути з відповідача витрати на виплату і доставку пенсій громадянам, які на момент втрати годувальника не були на їх утримані, а згодом втратили джерело засобів до існування за грудень 2013 року у сумі 853,67 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач неправомірно не прийняв до відшкодування витрати позивача на виплату та доставку пенсії в сумі 751,19 грн. та 853,67 грн., то вимоги позивача підлягають задоволенню

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач, зокрема, зазначив, що пенсії по інвалідності особам, нещасний випадок яких стався та території колишнього СРСР в розмірі 751,19 грн. не підлягає відшкодуванню оскільки у відповідача відсутні необхідні для здійснення виплат документи, передбачені ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон №1105-XIV). Діючим законодавством не передбачено права позивача передати відповідачу документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності і пенсій у зв'язку з втратою годувальника. Пенсії у зв'язку з втратою годувальника чоловіку (дружині), у випадку коли він (вона) на момент загибелі потерпілого не перебував (ла) на його утриманні в розмірі 853,67 грн. також не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст.33 Закону №1105-XIV на щомісячне отримання страхових виплат мають право непрацездатні особи, які перебували на утримання померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. 150 грн. витрат з виплати пенсії по втраті годувальника відповідач відмовився відшкодовувати у зв'язку з невідповідністю акту Н-1 вимогам законодавства.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення. До заперечень позивач долучив копії рішень Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким було встановлено факти утримання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на утриманні чоловіків.

Представники позивача та відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачем у грудні 2013 року було здійснено витрати на виплату і доставку пенсій:

- ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пенсій по інвалідності, настання нещасного випадку у яких сталося на території колишнього СРСР, у сумі 751,19 грн.;

- ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_14 у зв'язку із втратою годувальника, які на момент втрати годувальника не були на їх утримані, а згодом втратили джерело засобів до існування у сумі 853,67 грн..

Відповідач у грудні 2013 року під час щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відмовився прийняти до заліку зазначені суми для відшкодування витрат.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів. Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, наведено у статті 21 Закону № 1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону № 1788-ХІІ визначено, що призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами ПФУ.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону N1105-XIV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема:

- пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання

- пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 28 Закону № 1105-ХІV встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону № 1105-ХІV Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Механізм відшкодування Фондом витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок №5-4/4)

Згідно з пунктом 4 Порядку №5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону №1105-XIV, Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII) та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така допомога надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і доставки зазначених пенсій.

З урахуванням, викладеного колегія судів погоджується з висновком, що понесені відповідачем витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності в сумі 751,19 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який частково дублює норми раніше прийнятого, але чинного Закону № 1788-XII.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Оскільки за змістом вищевказаної норми дія Закону № 1788-XII не поширюється на визначення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, ці відносини регулюються Законом № 1058-IV.

Відповідно до частини восьмої статті 36 Закону № 1058-IV пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону № 1105-XIV.

Згідно зі статтею 33 зазначеного Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, серед іншого, жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

Отже, страхові виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1105-ХІV Фонд виплачує виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону, лише у разі настання страхового випадку, тобто смерть особи, каліцтво чи інше ушкодження, що призвело до смерті, повинно бути пов'язано з нещасним випадком на виробництві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів того, що смерть потерпілих була пов'язана з нещасними випадками на виробництві, тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач правомірно не прийняв до відшкодування витрати позивача на виплату та доставку пенсій в сумі 853,67 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду від 10.02.2014 р. в частині стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пенсій громадянам, які на момент втрати годувальника не були на їх утримані, а згодом втратили джерело засобів до існування за грудень 2013 року у сумі 853,67 грн. скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині. В решті постанову суду залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області залишити задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р. у справі № 804/1278/14 скасувати в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі Дніпропетровської області витрат на виплату і доставку пенсій громадянам, які на момент втрати годувальника не були на їх утримані, а згодом втратили джерело засобів до існування, за грудень 2013 року у сумі 853,67 грн. та відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун