Справа № 455/620/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/58945/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області про зобов'язання нарахування та виплату підвищення до пенсії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому просила зобов'язати УПФ України у Старосамбірському районі здійснити їй перерахунок надбавки до пенсії і проводити відповідні виплати, як члену сім'ї реабілітованого громадянина в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30.10.2013 року з урахуванням здійснених виплат.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не постанови Кабінету Міністрів України.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, позивач отримує кошти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», якою з 01.09.2008 року збільшується підвищення до пенсії, яке було встановлено ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, а тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лопушанка Старосамбірського району Львівської області. Згідно довідки № 4/5-18944 від 09.09.1992 року (а.с. 6), 09.05.1950 року позивач у складі сім'ї батька ОСОБА_5 була виселена з конфіскацією майна із села Лопушанка, рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 03.06.1950 року визначена на спецпоселення в Томську область з якого звільнена у 1958 році. На підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 17.04.1991 року реабілітована. Перебуває на обліку в УПФ України у Старосамбірському районі (а.с. 16-17) та отримує підвищення до пенсії у розмірі 43,52 гривні у відповідності з підпунктом 2 пункту 4 Постанови КМ України від 16.07 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» - як член сім'ї примусово переселеного і згодом реабілітованого.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, був затверджений у таких розмірах: з 01.01.2013 року - 894 гривні; з грудня 2013 року - 949 гривень. Виходячи з наведеного, розмір підвищення пенсії реабілітованим мав би становити із січня 2013 року 223.50 гривні (25% від 894 гривні).

Хоча у вищевказаний період дія положень п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зупинялась, розрахунок зазначеного підвищення до пенсії відповідачем здійснено не згідно вказаного Закону, а згідно постанови КМ України.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, безпідставними є посилання заявника на зазначену постанову КМ України, яка обмежує право на отримання вищезазначеного підвищення до пенсії порівняно з правами, встановленими ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому застосуванню підлягає саме остання.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що у вищезазначений період позивач мав право на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області відхилити, а постанову постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі № 455/620/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський