Справа № 816/302/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року 15:45м. ПолтаваСправа № 816/302/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Ніжніченко А.О.,

представників відповідача - Чемериса В.О., Пецяк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2015 року Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 20 січня 2015 року ВП № 24272243 про накладення штрафу у розмірі 680 грн (з урахуванням уточненої позовної заяви).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на факт невиконання рішення суду з причини, що унеможливлювали його виконання. Зокрема, зауважував, що всі дії, покликані на виконання такого рішення ним були вчинені в повному обсязі, зо підтверджується ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2014 року у справі № 554/4757/14-ц.

Представник позивача в судове засідання з'явився, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання з'явились, проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Відповідно до письмових заперечень зазначав, що постанова про накладення штрафу є правомірною, оскільки державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови здійснював всі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Також, зауважив, що позивачем при здійсненні дій, направлених на виконання такого рішення, складено лист від 19 вересня 2014 року № 04-17/1003, відповідно до якого повідомлено про виділення коштів на здійснення демонтування цокольного поверху за адресою АДРЕСА_1, що був згодом відізваний без надання належних пояснень стосовно причин такого відізвання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, виходив з наступного.

Преамбулою Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-XIV) встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 19 лютого 2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 24272243 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 2-2805/99 від 06 вересня 2000 року про зобов'язання Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради вчинити дії та встановлено боржнику 7-денний термін для добровільного виконання рішення (а.с. 57-61).

В термін, встановлений державним виконавцем, боржником рішення суду не виконано.

Вимогою від 24.02.2011 за № 965 боржника повторно зобов'язано виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання (а.с. 62).

Виконавчим комітетом Київської районної в м. Полтаві ради листом від 24.02.2011 № 04-17/82 повідомлено про відсутність можливості виконання даного рішення в зв'язку з відсутністю коштів і спецтехніки та запропоновано внести пропозицію стягувачу самостійно виконати рішення суду (а.с. 64).

В зв'язку з невиконанням рішення суду в наданий державним виконавцем строк постановою від 16.03.2011 ВП № 24272243 на боржника накладено штраф в розмірі 680 грн, зобов'язано боржника виконати рішення суду в 7-денний строк та попереджено про кримінальну відповідальність за його невиконання (а.с. 72).

Згідно листа виконавчого комітету Київської в місті Полтаві ради від 30.03.2011 вих. № 04-17/166 питання щодо виконання рішення суду буде розглянуто на засіданні 12.04.2011. Відповідно до рішення виконавчого комітету Київської в місті Полтаві ради від 12.04.2011 № 161 виконкомом вирішено звернутися до суду з позовом про знесення самовільно збудованої споруди за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 65).

Відповідачем до Октябрського районного суду м. Полтави направлено заяву від 11.05.2011 вих. № 4086 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, за результатами розгляду якої відповідачеві відмовлено у її задоволенні (а.с. 66-68, 79).

Позивачем листом від 21.10.2011 № 58/ОП повідомлено, що ОСОБА_4 зобов'язалась добровільно демонтувати розпочате будівництво до 10.12.2011 (а.с. 77).

Відповідно до акту державного виконавця від 10.01.2012 розпочате будівництво нового будинку замість старого по АДРЕСА_1 демонтовано (а.с. 78).

Відповідно до акту державного виконавця від 16.07.2012 державним виконавцем за участю в.о. начальника відділу Інспекції ДАБК у Полтавській області складено акт за адресою: АДРЕСА_1 про те, що підвальне приміщення спірного будівництва не демонтовано (не розібрано) (а.с. 81).

Ухвалою від 18.09.2012 по справі № 1622/297/2012 Октябрського районного суду м. Полтави, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.11.2012 по справі № 22ц-1690/3965/2012, зобов'язано відділ закінчити виконавче провадження щодо виконання вищезазначеного виконавчого документу. Постановою від 14.12.2012 виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 82-86).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.04.2013, касаційні скарги ОСОБА_5 та відділу примусового виконання рішень задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05.11.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 87-88).

Постановою від 16.09.2013 виконавче провадження відновлено (а.с. 89).

До відділу примусового виконання 15.10.2013 надійшло свідоцтво про смерть ОСОБА_5 від 01.04.2013, серії НОМЕР_1 видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 90).

Постановою від 16.10.2013 виконавче провадження зупинено до встановлення правонаступника стягувача (а.с. 91).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19.02.2014 визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1, як на окремий об'єкт нерухомого майна (а.с. 92-93).

Постановами від 12.03.2014 виконавче провадження поновлено та замінено сторону у виконавчому провадженні на правонаступника стягувача - ОСОБА_6 (а.с. 94-95).

Вимогою від 19.03.2014 зобов'язано боржника виконати рішення суду в 5-денний термін та надати підтверджуючі документи про його виконання (а.с. 97).

Постановою від 24.03.2014 на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 680 грн та направлено вимогу виконати рішення суду у 5-денний термін з моменту отримання постанови про накладення штрафу (а.с. 98).

Листом від 24.03.2014 № 2585 боржника попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду (а.с. 99).

Постановою від 08.04.2014 на боржника накладено штраф у подвійному розмірі, а саме 1360 грн за невиконання рішення суду (а.с. 100).

До УМВС України у Полтавській області за № 4565 від 09.04.2014 направлено подання про притягнення винних осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду (а.с. 101-103).

Постановою від 09.04.2014 виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 104).

Відповідно до повідомлення Київського РВ УМВС України у Полтавській області від 14.05.2014 за поданням від 09.04.2014 проведено перевірку в ході якої, заява була зареєстрована в ЄО 4494 від 09.05.2014 і на підставі зібраних матеріалів ознак кримінального правопорушення не виявлено (а.с. 105).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.07.2014 по справі № 552/3901/14-ц скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 106-107).

Постановою від 03.09.2014 виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документу відновлено, а також на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання (а.с. 108-110).

Державним виконавцем вимогою від 11.09.2014 № 9528 зобов'язано повідомити чи передбачені видатки для виконання рішення суду, а саме: проведення робіт по демонтажу будівель, споруд по АДРЕСА_1 та повідомити про вартість проведення вищезазначених будівельних робіт (а.с. 111).

Листом від 15.09.2014 № 04-17/962 боржником повідомлено, що 12.08.2014 на адресу ОСОБА_4 був направлений лист із вимогою негайного проведення демонтування підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та цього ж дня, на адресу міськвиконкому направлено лист з проханням надати техніку чи виділити кошти для демонтування підвального приміщення за вказаною адресою (а.с. 112-114).

Листом від 22.09.2014 № 04-17/1003 позивачем повідомлено, що у бюджеті видатки (кошти) для виконання рішення суду не передбачені, у зв'язку з тим, що бюджет ради є на 100% дотаційним, також повідомлено, що райвиконкомом попередньо узгоджено із аварійно-рятувальним загоном спецпризначення управління державної служби надзвичайних ситуацій України в Полтавській області кошторис на проведення робіт по демонтуванню підвального приміщення в сумі 25000 грн, тому на адресу міськвиконкому було направлено лист з проханням виділити кошти для оплати робіт по демонтуванню підвального приміщення (а.с. 115).

До відділу примусового виконання рішень 08.12.2014 ОСОБА_6 надано лист позивача, відповідно до якого листом голови Київської районної у м. Полтаві ради від 19.09.2014 № 04-17/1003 та заступника голови Київської районної у м. Полтаві ради від 23.10.2014 № 04-17/1003 щодо виділення коштів на здійснення демонтування цокольного поверху за адресою АДРЕСА_1 боржником відізвано листом від 02.12.2012 № 04-17/1/439 (а.с. 117).

До УМВС України у Полтавській області 12.12.2014 за № 12630 направлено подання про притягнення посадових осіб виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві до кримінальної відповідальності за статтею 382 Кримінального кодексу України (а.с. 118-120).

16.12.2014 до Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради направлено запит щодо повідомлення причин відізвання боржником вищезазначених листів, а також позивачеві направлено вимогу терміново повідомити причини відізвання зазначених листів про виділення коштів на здійснення демонтування цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 121-122).

Відповідно до повідомлення Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради від 12.01.2015 листи щодо виділення коштів на здійснення демонтування цокольного поверху за адресою АДРЕСА_1 боржником відізвано у зв'язку із нововиявленими обставинами (а.с. 123).

Відповідно до листа позивача від 08.01.2015 виділення будь-яких асигнувань з місцевого бюджету на проведення будь-яких дій на території домоволодіння фізичної особи класифікується як нецільове використання бюджетних коштів та повідомлено, що виконавчим комітетом готується позовна заява до громадянки ОСОБА_4 про зобов'язання її демонтувати підвальне приміщення за зазначеною адресою (а.с. 124).

До позивача та Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради 20.01.2015 направлено запит з проханням повідомити про можливість виділення коштів для залучення організації для виконання робіт із знесення початого будівництва нового будинку замість старого домоволодіння (а.с. 125).

20 січня 2015 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн (а.с. 126).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку правомірності постанови від 20 січня 2015 року про накладення штрафу у розмірі 680 грн, суд виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Главою 7 Закону України №606-XIV чітко визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до статті 75 Закону України №606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до статті 89 Закону України №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Так, підставою для накладення штрафу у розмірі 680 грн та винесення оспорюваної постанови послугувало невиконання позивачем судового рішення, на підставі якого Октябрським районним судом м. Полтави 06.09.2000 видано виконавчий лист № 2-2805/99.

Виходячи з системного аналізу матеріалів виконавчого провадження № 24271143 боржником протягом 15 років з різних причин вказане рішення не виконується.

При цьому, суд зауважує, що хоча позивачем ніби то і здійснювались дії щодо виконання такого виконавчого листа, у тому числі і надавались листи про виділення коштів та повідомлялось про звернення, у тому числі і до суду з позовом до ОСОБА_4, однак жодна з перелічених позивачем дій не викликала жодних позитивних наслідків, зокрема ним, як боржником та особою на яку покладено обов'язок по виконанню рішення суду щодо демонтажу об'єкту не було виконано жодних дій саме по демонтажу вказаного об'єкту.

Так, 08.12.2014 з метою виконання рішення суду та встановлення причин відізвання боржником листів щодо виділення коштів на здійснення демонтування цокольного поверху за адресою АДРЕСА_1 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника та встановлено, що рішення суду не виконане. На вимогу державного виконавця повідомити причини відізвання зазначених листів головою Київської районної у м. Полтаві ради Тригубенко С.В. повідомлено, що в разі виділення зазначених коштів вони будуть використані не за цільовим призначенням, оскільки почате будівництво, що підлягає демонтажу знаходиться на приватизованій території, також повідомлено про відсутність рішення суду, відповідно до якого було б зобов'язано саме за кошти боржника знести розпочате будівництво та однією з причин повідомлено про присвоєння нової адреси, де знаходиться розпочате будівництво, що підлягає демонтажу, а саме: АДРЕСА_1 (адреса з урахуванням рішення від 24.07.2012 № 389) та справа про скасування державного акту на цю земельну ділянку знаходиться у Київському районному суді, про що складено відповідний акт державного виконавця (а.с. 116, 149-159).

При цьому, варто наголосити, що відповідачем здійснено весь спектр можливих дій для виконання такого виконавчого листа, а також для належного спонукання виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, у той час як позивачем ігноруються його обов'язки як боржника у даному виконавчому провадженні.

Надаючи оцінку посиланню позивача на прийняття останнім рішення про знесення самочинно побудованого будинку від 13.09.2011 № 514 як на доказ належного виконання судового рішення, суд зауважує, що вказаним рішення затверджено наступне:

1) Зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати розпочате будівництво по АДРЕСА_1 до 01.10.2011.

2) У разі не виконання рішення виконкому ОСОБА_4 вчинити дії по знесенню розпочатого будівництва.

3) Контроль за виконанням рішення покласти на заступника голови районної ради Чмаль М.М.

Відомостей про скасування вказаного рішення рівно як і повного його виконання чи вчинення дій, визначених пунктом 2, суду не надавалось.

Таким чином, суд на вважає дане посилання належним та допустимим доказом сумлінного виконання обов'язків боржника.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно виконавчого листа та матеріалів виконавчого провадження саме на позивача, а не на ОСОБА_4 покладено обов'язок по демонтажу розпочатого будівництва. Таким чином, перекладення вказаного обов'язку, встановленого рішенням суду, з себе на іншу особу, шляхом прийняття рішень виконкому або звернення до суду з позовом про фактичне перекладення вказаного обов'язку з позивача на іншу особу - ОСОБА_4, є неналежним способом виконання рішення суду та відповідно спростовує твердження позивача про протиправність постанови відповідача про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Зважаючи на тривалий термін з моменту закінчення строку наданого позивачем ОСОБА_4 самостійно та за власною ініціативою на демонтаж розпочатого будівництва, посилання виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради на звернення до суду для належного спонукання також не знаходять свого підтвердження як належного доказу виконання судового рішення.

Посилання боржника на обмеженість часу для виконання судового рішення не може бути розцінене судом як підстава для скасування постанови про накладення штрафу на боржника, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач скористався таким правом або мав намір ним скористатись у суду відсутні. Згідно пояснень представника позивача, останній не звертався до відповідача із заявами про відкладення виконавчих дій на вказаний строк.

Крім того, статтею 25 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з наведеного вище, боржник зобов'язаний виконувати рішення суду у строк для самостійного виконання, наданий постанові про відкриття виконавчого провадження, а не в вимозі державного виконавця, яка вже є наслідком його примусового виконання та надсилається боржнику у разі відсутності у відділі відомостей щодо повного, фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до статті 79 Закону у разі невиконання боржником у наданий для самостійного виконання рішення суду за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивачеві 20.01.2015 направлено запит з проханням повідомити про можливість виділення коштів для залучення організації для виконання робіт із знесення початого будівництва нового будинку замість старого домоволодіння.

Також, на адресу боржника направлено вимогу надати до відділу перелік організацій, які можливо залучити для знесення зазначеного будівництва та голові виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради направлено виклик з'явитись до відділу примусового виконання рішень о 10:00 27.01.2015, на який голова виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради не з'явився, письмових пояснень не надав.

28.01.2015 голові виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради повторно направлено виклик з'явитись 03.02.2015 до відділу примусового виконання рішень о 10:00 год. для вирішення питання виконання рішення суду, на який голова виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради не з'явився.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до вимог статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд не знаходить підстав для її скасування.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а отже позовні вимоги виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський