Справа № 816/354/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/354/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Капацій М.М.,

від відповідача - Висота І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлорсистеми" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлорсистеми" (надалі - позивач, ТОВ "Компанія "Хлорсистеми") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 №/2979, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 181 161 грн 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки контролюючого органу про заниження ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" зобов'язання зі сплати податку на додану вартість загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп. не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються належним чином оформленими податковими накладними і первинними документами бухгалтерського обліку, наданими ревізору-інспектору Кременчуцької ОДПІ в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства. Зазначав, що неможливість проведення зустрічної звірки контрагента у ланцюгу постачання у зв'язку з відсутністю останнього за місцезнаходженням не є підставою для донарахування грошових зобов'язань добросовісному платнику податків.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відомості, встановлені позаплановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" та викладені в акті перевірки від 28.11.2014 №2754/16-03-22-02-12/37965672.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з мотивів, зазначених у письмовому запереченні ДПІ у м. Полтаві, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , з 22.11.2011 перебуває на обліку в якості платника податків в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість з 01.02.2012 /т. І, а.с. 15-16, 18/.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування /т. І, а.с. 16/.

У період з 17.11.2014 по 21.11.2014 фахівцем Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Форест АП" () за липень-вересень 2014 року .

За результатами перевірки складено акт від 28.11.2014 №2754/16-03-22-02-12/37965672 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем зобов'язання зі сплати податку на додану вартість /надалі також ПДВ/ загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп. /т. І, а.с. 19-36/.

На вказаний Акт перевірки позивач 05.12.2014 за вих. №215 подав заперечення, відповідь про відхилення яких надано Кременчуцькою ОДПІ у листі від 12.12.2014 за вих. №31590/10 /т. 1, а.с. 37-45/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки ДПІ у м. Полтаві 17.12.2014 сформовано податкове повідомлення-рішення №/2979, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 181 161 грн 25 коп. (в т.ч., 144 929 грн - основний платіж, 36 232 грн 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції) /т. І, а.с. 47-48/.

Не погоджуючись із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що за рахунок відображення у податковому обліку господарських правовідносин з ТОВ "Форест АП" позивач протягом липня-вересня 2014 року сформував податковий кредит загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп. (в т.ч., у липні 2014 року - 144 139 грн 30 коп., у серпні 2014 року - 750 грн, у вересні 2014 року - 40 грн).

Однак, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення зазначеної вище суми до складу податкового кредиту, наслідком чого визначив заниження ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" податкового зобов'язання зі сплати ПДВ загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп.

Мотивуючи даний висновок контролюючий орган зазначив, що позивач на перевірку не надав відомостей про отримання ТОВ "Форест АП" дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, кошторисів на виконання робіт, документів про транспортування хімічних речовин до місця надання послуг, а надані позивачем акти виконаних робіт не містять інформації про кількість затрачених матеріалів, реактивів, людиногодин та конкретного змісту послуг. Також, до перевірки не надано товарно-транспортних накладних, що засвідчували б факт перевезення вантажів до місця призначення, паспортів якості на товари. Окрім того, відповідач акцентував увагу на наявній у контролюючого органу податковій інформації, отриманій від Західної ОДПІ м. Харкова, якою повідомлено про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Форест АП" за червень 2014 року у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням.

За вищевикладених обставин, відповідач стверджував про безтоварність господарських операцій ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" з ТОВ "Форест АП".

Оцінюючи наведені твердження контролюючого органу та досліджуючи фактичні обставини справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Представник позивача в ході розгляду справи судом стверджувала, що ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" придбала у ТОВ "Форест АП" протягом липня 2014 року товари (послуги) загальною вартістю 896 307 грн 95 коп., в т.ч. ПДВ - 144 929 грн 30 коп.

До матеріалів справи залучено копії договорів:

- від 01.07.2014 №308 про надання послуг зі стабілізації та рафінування, за умовами якого ТОВ "Форест АП" (виконавець) зобов'язувалось протягом строку дії договору надати ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" (замовник) послуги зі стабілізації та рафінування гіпохлориту натрію марки "А", гіпохлориту натрію марки "Технічний", а замовник - прийняти хімічну продукцію і оплатити вартість послуги шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця /т. 1, а.с. 49-51/;

- від 01.07.2014 №309 про надання експедиторських послуг, за умовами якого ТОВ "Форест АП" (експедитор) зобов'язувалось протягом строку дії договору організовувати за рахунок ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" (клієнт) експедиторське обслуговування вантажів клієнта на території України відповідно до умов цього договору, а клієнт - оплатити експедитору вартість транспортно-експедиторських послуг на умовах, викладених в узгодженій і завіреній обома сторонами заявці /т. 1, а.с. 86-88; т. 2, а.с. 239/;

- від 01.07.2014 №310 про поставку хімічної продукції, за умовами якого ТОВ "Форест АП" (постачальник) зобов'язувалось протягом строку дії договору поставити (передати у власність) ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" (покупець) продукцію - хлор рідкий, гіпохлорит натрію марки "А", гіпохлорит натрію марки "Технічний", а покупець - прийняти таку продукцію та оплатити її вартість /т. 1, а.с. 137-140/;

- від 01.07.2014 №311 про надання послуг з детоксикації, за умовами якого ТОВ "Форест АП" (виконавець) зобов'язувалось протягом строку дії договору надати ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" (замовник) послуги з детоксикації гіпохлориту натрію марки "Технічний" із доведенням до нормативних показників гіпохлориту натрію марки "А", а замовник - прийняти хімічну продукцію і оплатити вартість послуги шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця /т. 1, а.с. 147-149/;

- від 01.07.2014 №312 про поставку товарів, за умовами якого ТОВ "Форест АП" (постачальник) зобов'язувалось протягом строку дії договору поставити ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" запасні частини, а покупець - прийняти таку продукцію та оплатити її вартість /т. 1, а.с. 156-158/.

На переконання позивача його право на податковий кредит в розмірі 144 929 грн 30 коп. підтверджено належним чином оформленими податковими накладними, виписаними ТОВ "Форест АП" /т. 1, а.с. 52-62, 85, 105-120, 143-144, 152, 155, 159-162/.

Однак, суд зазначає, що наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Так, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, за приписами даної статті господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Враховуючи те, що згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку (перелік яких залежить від виду господарських операцій), що у своїй сукупності свідчитимуть про наявність розумних економічних причин, ділової мети та руху активів в ході здійснення господарських операцій.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту спірної суми ПДВ позивач надав копії: актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) /т. 1, а.с. 63-73, 89-104, 151, 154/, специфікацій /т. 1, а.с. 74-84, 121-136, 145-146, 150, 153, 163-164/, видаткових накладних /т. 1, а.с. 141-142, 165-167, /, товарно-транспортних накладних /т. 1, а.с. а.с. 168-247/.

Дослідивши в судовому засіданні вказані копії документів, суд звертає увагу на наступне.

Залучені до матеріалів справи копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) у повній мірі не розкривають зміст спірних господарських операцій, оскільки не містять конкретизованого переліку послуг, що мали надаватись за вищевказаними договорами.

Товарно-транспортні накладні не надавались позивачем в ході проведення перевірки, що свідчить про їх відсутність на момент її проведення.

На вимогу суду позивач не надав доказів оплати товарів/послуг (платіжних доручень, банківських виписок тощо).

Натомість, залучені до матеріалів справи копії актів звірки свідчать про наявність у ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" кредиторської заборгованості перед ТОВ "Форест АП" загалом в розмірі 522 194 грн 50 коп. /т. 2, а.с. 6-11/.

Варто зазначити, що в ході розгляду справи суд, в порядку статей 11, 69 Кодексу адміністративного судочинства України, неодноразово постановив ухвалу про витребування від позивача доказів фактичного отримання, оприбуткування, внутрішнього переміщення товарів.

Однак, позивач вимоги суду не виконав, відповідних доказів не надав.

У зв'язку з наведеним, судом вустановлено, що матеріали справи у своїй сукупності не містять жодних відомостей про наявність у позивача хоч якої-небудь кількості гіпохлориту натрію марки "А", гіпохлориту натрію марки "Технічний", його оприбуткування та внутрішнього переміщення. Так само, у матеріалах справи відсутні докази фактичної передачі (переміщення у просторі) гіпохлориту натрію марки "А" та гіпохлориту натрію марки "Технічний" до ТОВ "Форест АП" задля проведення стабілізації, рафінування та детоксикації вказаних товарів.

Окрім того, позивачем не надано доказів приймання-передачі товарів (хлору рідкого, гіпохлориту натрію марки "А", гіпохлориту натрію марки "Технічний", запасних частин) від ТОВ "Форест АП", їх оприбуткування, внутрішнього переміщення та використання у господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій.

Залучені до матеріалів справи копії договорів містять вимогу про узгодження сторонами умов поставки конкретного виду товарів (послуг) на підставі заявок ТОВ "Компанія "Хлорсистеми", копій яких позивач на вимогу суду не надав.

За умовами договору від 01.07.2014 №309 про надання експедиторських послуг експедитор організовує реалізацію наступних експедиторських послуг: отримання вантажів в пункті призначення їх здачі одержувачам, перевірку вантажу за кількістю вантажних місць, перевірку зовнішнього стану (цілісність зовнішньої упаковки), перевірку наявності та стану пломби, перевірку відміток у дорожньому листі часу прибуття на завантаження і вибуття після завантаження автотранспорту /т. 1, а.с. 86/.

При цьому, як неодноразово пояснювала в судовому засіданні представник позивача, фактичне перевезення вантажів здійснювалось автотранспортом та працівниками ТОВ "Компанія "Хлорсистеми". У чому полягала необхідність залучення у якості експедитора ТОВ "Форест АП" представник позивача пояснити не змогла.

Доказів, що свідчили б про безпосереднє виконання ТОВ "Форест АП" обов'язків експедитора на кожному етапі організації перевезення вантажів матеріали справи не містять.

Враховуючи наведену вище погоджену сторонами номенклатуру послуг, економічна доцільність придбання протягом одного місяця експедиторських послуг загальною вартістю 353 028 грн 36 коп. (в т.ч., ПДВ - 58 838 грн 06 коп.) виглядає вкрай сумнівною.

За відсутності в матеріалах справи відомостей про фактичну наявність у позивача товарів та їх походження, суд не приймає в якості належних доказів надані ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та довіреностей, посилаючись на які представник позивача стверджувала про використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ "Форест АП" товарів та послуг /т. 2, а.с. 35-150, 177-224/.

Надані позивачем копії карти даних небезпечного фактора та копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи засвідчені ПАТ "Дніпроазот", з яким у позивача укладено договори поставки хімічної продукції /т. 1, а.с. 274-288; т. 2, а.с. 151-165/, з огляду на що суд не приймає їх в якості належних доказів у даному спорі.

Відповідач не заперечує наявності у позивача орендованих приміщень, власного та орендованого транспорту та робітників, а тому надані позивачем копії договору суборенди від 01.12.2013 №0112-7 /т. 1, а.с. 250-255/, договору оренди транспортних засобів /т. 1, а.с. 256-259/, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів /т. 1, а.с. 260-267/, наказів про призначення на посаду працівників /т. 1, а.с. 268-273/, наказів про закріплення автомобіля за водієм /т. 2, а.с. 171-176/, свідоцтв про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі /т. 2, а.с. 240-245/, не визнаються судом належними та достатніми доказами фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ "Форест АП".

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до приписів статті 61 Конституції України, статті 218 Господарського кодексу України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а відтак, відомості, викладені в довідці про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Форест АП", не можуть бути використані в якості самостійної підстави для висновку про відсутність у добросовісного платника податку права на формування податкового кредиту за результатами здійснення господарських операцій з таким контрагентом.

Однак, як зазначено судом вище, визначальним у даному питанні є саме підтвердження реальності (товарності) спірних господарських операцій.

Зважаючи на ненадання позивачем на перевірку та в ході розгляду справи в суді належних доказів виконання сторонами договірних зобов'язань, суд дійшов висновку про безтоварний характер спірних господарських операцій.

Залучені до матеріалів справи письмові докази у своїй сукупності не підтверджують наявності в діях позивача ділової мети щодо вчинення господарських операцій та можливого руху активів в ході здійснення таких операцій.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, вказані господарські операції не носили реального характеру, а їх відображення у податковому обліку ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" здійснено безпідставно.

Відтак, суд підтверджує правомірність доводів Кременчуцької ОДПІ про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків занижено зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за липень-вересень 2014 року загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 №/2979. Натомість, позивачем не надано суду належних доказів, що свідчили б про реальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Форест АП" та ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" протягом липня-вересня 2014 року. Тобто, платником податків не доведено правомірність віднесення до складу податкового кредиту за липень-вересень 2014 року суми ПДВ загалом в розмірі 144 929 грн 30 коп.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення Кременчуцька ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Компанія "Хлорсистеми" повністю.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 363 грн необхідно залишити у Державному бюджеті України.

Разом з цим, виходячи з приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, зважаючи на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3260 грн 23 коп.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлорсистеми" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлорсистеми" () судовий збір в розмірі 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 23 (двадцять три) копійки на розрахунковий рахунок: 4002, код класифікації доходів бюджету: 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, код за , банк отримувача - ГУДКСУ у Полтавської області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба