Справа № 811/1764/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2013 року Справа № 811/1764/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача - Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № від 07 травня 2013 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом неправомірно встановлено порушення позивачем приписів Податкового кодексу України та порушено порядок винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відтак, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення № від 07 травня 2013 року підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву, за якими позов ним не визнається у повному обсязі. Такі заперечення мотивовано тим, що відповідачем була проведена планова перевірка ФОП ОСОБА_1 дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року. Так, за результатами перевірки було складено акт, в яких зроблено висновки про порушення позивачем приписів Податкового кодексу України, вказаний акт ФОП ОСОБА_1 отримав, однак заперечень на нього не надав, тим самим, на думку податкового органу, підтвердивши вчинені порушення, які знайшли своє відображення в акті перевірки. За таких умов відповідач вважає, що ним законно та обґрунтовано винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення (Т.1,а.с.180-181).

За клопотанням позивача та представника відповідача подальший розгляд та вирішення справи судом було здійснено у порядку письмового провадження (Т.2, а.с.96,97).

Розглянувши у письмовому провадженні подані позивачем і представником відповідача документи і матеріали, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований 12 серпня 2008 року Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області як фізична особа-підприємець (Т.1, а.с.179)

З 28 березня по 10 квітня 2013 року посадовими особами Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби була проведена планова перевірка СПД ФО ОСОБА_1 дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної планової перевірки від 17 квітня 2013 року №335/1700-271910875, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України № 2255-VІ від 02.12.2010 року в частині завищення сум податкового кредиту по податку на додану вартість на загальну суму 1764,65 грн., у тому числі за квітень 2011 року - 1513,22 грн., за березень 2012 року - 251,43; пункту187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в частині заниження податкових зобов'язань на загальну суму 13203,72 грн., у тому числі за липень 2011 року - 1249,20 грн., за листопад 2011 року - 904,08 грн., за березень 2012 року - 5240,00 грн., за липень 2012 року - 268,00 грн., за вересень 2012 року - 1826,33 грн.,за листопад 2012 року - 2164,80 грн., за грудень 2012 року - 1551,31 грн.; також, вимог пунктів177.2, 177.3 статті 177 Податкового кодексу України щодо включення до складу валових доходів та витрат сум податку на додану вартість, в результаті чого було завищено суму валових доходів за 2012 рік на 204468,39 грн. та завищено суму валових витрат за 2012 рік на суму 202207,31 грн.Також, встановлено неправильне визначення суми чистого доходу за 2012 рік, а саме, платником визначено 11663 грн., а за результатами перевірки визначено 9401,71 грн. - платником податків завищено суму чистого оподаткованого доходу у сумі 2261,09 грн. (Т.1,а.с.6-21)

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 07 травня 2013 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на податку на додану вартість на загальну суму 18 710,46 грн. (із них за основним платежем - 14968,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3742,09 грн.) (Т.1,а.с.23).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Позивач наголошує, що позивачем при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення порушено вимоги пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Відповідно до зазначеного положення Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Однак, наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення спростовано твердження позивача про те, що відповідачем було порушено порядок надіслання ФОП ОСОБА_1 акту перевірки, а відтак - і порядок винесення податкового повідомлення-рішення (Т. 2, а.с. 38-41).

Пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість визначає операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 видав податкові накладні:

- у липні 2011 року - ТОВ „Компанія Бітіком" - на суму 2498,20 грн, однак задекларував податкове зобов'язання з ПДВ за відповідний період лише на суму 1249,00 грн, внаслідок чого занизив податкове зобов'язання з ПДВ за липень 2011 року на 1249,20 грн. (Т.2, а.с. 70,71).

- у листопаді 2011 року - ТОВ «Електрична інноваційна група» - на суму ПДВ 9402,40 грн., однак в поданій декларації задекларовано суму 9306 грн (тобто занижено податкове зобов'язання на суму 96,40 грн (Т.1, а.с. 100-105, Т.2., а.с. 20-21);

- у листопаді 2011 року - ТОВ «Кривбастехмаш» - на суму ПДВ 354,08 грн, проте не задекларував відповідне зобов'язання в поданій декларації від 20 грудня 2011 року № 14241 (Т.2, а.с.72-74).

- у липні 2012 року - ТОВ «Електрична інноваційна група» - на суму ПДВ 20628,70 грн, натомість в поданій декларації від 20.08.12р. № задекларована сума 20360,70 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання на суму 268,00 грн (Т.2, а.с.79-80);

- у листопаді 2012 року - ТОВ «Кривбастехмаш» - на суму ПДВ 2164,80 грн, однак у поданій декларації від 20 грудня 2012 року № не задекларовано відповідного податкового зобов'язання на зазначену суму (Т.2, а.с.83-84).

- у грудні 2012 року - ТОВ «Електрична інноваційна група» - на суму ПДВ 1551,31 грн, проте в поданій декларації від 21 січня 2013 року № не задекларовано відповідне податкове зобов'язання (Т.2, а.с.85-86).

Суд наголошує, що позивач не спростовував факт здійснення ним господарських операцій із вищезазначеними контрагентами у вказані періоди та видачу відповідних податкових накладних.

З огляду на викладене суд вважає, що у вищезазначені податкові періоди у позивача виникли податкові зобов'язання з ПДВ за взаємовідносинами з ТОВ „Компанія Бітіком", ТОВ „Електрична інноваційна група" та ТОВ „Кривбастехмаш" .

Відповідно до вищенаведених положень Податкового кодексу України вказані суми повинні були бути відображені позивачем у податковій звітності та сплачені у встановлений законом строк.

Однак, у спірні податкові періоди позивачем не було задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ за вказані періоди та, відповідно, не сплачено такі зобов'язання до бюджету.

При цьому ФОП ОСОБА_1 не зазначив, що вказані операції звільнені від оподаткування ПДВ, не є об'єктом оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Викладене обумовлює висновок суду про правомірне донарахування позивачеві податкових зобов'язань з ПДВ за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням у відповідній частині.

Під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження факти заниження ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Фрост Траст Компані» та ТОВ «Кривбастехмаш» за листопад 2011 року та вересень 2012 року відповідно.

Так, у поданій декларації за листопад 2011 року ФОП ОСОБА_1 помилково, замість найменування контрагента ТОВ «Фрост Траст Компані» та зазначення відповідного ІПН, позивачем вказано ІПН та найменування ТОВ „Електрична інноваційна група" і, як наслідок, не задекларовано податкове зобов'язання з ПДВ на суму 453,60 грн за відповідними взаємовідносинами із ТОВ «Фрост Траст Компані», але виписана податкова накладна зазаченому контрагенту (Т.1, а.с. 103-104, Т.2, а.с.74-75).

Так само, ФОП ОСОБА_1 у вересні 2012 року видано податкову накладну ТОВ «Кривбастехмаш» на суму ПДВ 1826,33 грн, однак у поданій декларації від 22 жовтня 2012 року № зазначено ІПН та найменування іншого контрагента (Т.2, а.с.81-82).

Згідно з пунктом 50.1. Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

При цьому, пунктом 50.2. Податкового кодексу України передбачено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

В даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, позивачем помилково зазначено у податковій звітності ІПН та найменування контрагентів, однак до початку проведення перевірки не подано уточнюючий розрахунок, що призвело до заниження податкових зобов'язань з ПДВ за взаємовідносинами із контрагентами, яким було видано податкові накладні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірне та обґрунтоване донарахування податковим органом ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з ПДВ та відповідних штрафних (фінансових) санкцій за взаємовідносинами ТОВ «Фрост Траст Компані» та ТОВ «Кривбастехмаш» за листопад 2011 року та вересень 2012 року відповідно.

Також під час проведення перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем пунктів 198.1 та 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в частині завищення ФОП ОСОБА_1 суми податкового кредиту на 1764,65 грн.

Відповідно до статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податковий орган наголошує, що позивачем не підтверджено правомірності включення до податкового кредиту суми податку за квітень 2011 року з контрагентом ТОВ «Епіцентр-К» на суму 1490 грн та 23,22 грн.

Так, відповідно до податкової декларації з ПДВ за квітень 3011 року ФОП ОСОБА_1 заявлено податкового кредиту на суму 4284 грн (Т.1, а.с. 89).

За змістом розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за квітень 2011 року №7943 від 19 травня 2011 року позивачем сформовано податковий кредит на суму 1996,59 грн за взаємовідносинами із ТОВ „Епіцентр-К".

Натомість у відповідному реєстрі виданих та отриманих накладних №7943 відображено податкові накладні, видані постачальником - ТОВ „Епіцентр-К" №3720/015 від 27 квітня 2011 року на суму 88,76 грн. та №3307/015 та на суму 394,61 грн (Т.2, а.с. 90). Разом з тим відсутні відомості про податкові накладні, видані ТОВ „Епіцентр-К", на загальну суму ПДВ 1513,22 грн. Не надано відповідних податкових накладних позивачем і на вимогу суду.

За таких умов 1513,22 грн ПДВ, відображені позивачем у складі податкового кредиту у декларації з ПДВ та у додатку 5 до такої декларації, не підтверджені відповідними податковими накладними та реєстром отриманих та виданих податкових накладних за відповідний період. Викладене обумовлює висновок суду про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову у цій частині.

Крім того, матеріалами справи підтверджено протиправне подвійне віднесення сум податкового кредиту 166,67 грн та 84,76 грн за взаємовідносинами з ТОВ «Транспортна компанія «САТ» та ТОВ „Крепекс" відповідно.

Так, у березні 2012 року позивачем включено до податкового кредиту 166,67 грн за взаємовідносинами із ТОВ «Транспортна компанія «САТ». Відповідно до розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за березень 2012 року встановлено подвійне віднесення сум податкового кредиту у розмірі 166,67 грн. у деклараціях за липень та серпень 2012 року. Однак, до перевірки та на вимогу суду позивачем не надано податкову накладну на суму 166,67 грн. від ТОВ «Транспортна компанія «САТ» (Т.1, а.с. 78,90).

Відповідач наголошує, що позивачем здійснено подвійне віднесення сум податкового кредиту у розмірі 84,76 грн. за взаємовідносинами з ТОВ „Крепекс".

У матеріалах справи міститься податкова накладна №75 від 21 березня 2012 року, видана позивачеві ТОВ „Крепекс", яка засвідчує придбання ФОП ОСОБА_1 у зазначеного суб'єкта господарювання запасних частин на суму 508,58 грн (із них ПДВ - 84,76 грн) (Т.1, а.с.38).

Однак, податковий кредит за такою податковою накладною сформовано позивачем двічі: у березні 2012 року (уточнююча декларація подана у липні 2012 року) та у серпні серпні 2012 року (Т.2, а.с. 78,80,92,93).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у зазначеній частині.

Відповідач стверджує також, що у березні 2012 року ФОП ОСОБА_1 було занижено податкове зобов'язання з ПДВ за взаємовідносинами з ПАТ «Харцизький трубний завод» на суму 5240 грн, оскільки позивач, видавши контрагенту податкову накладну, не задекларував відповідного податкового зобов'язання в поданій декларації від 20 квітня 2012 року № (Т1, а.с. 112-117, 238).

Однак, суд наголошує, що позивачем самостійно, у межах строків, визначених статтею 50 Податкового кодексу України, було відкориговано показники таких зобов'язань за березень 2012 року у звітності за липень 2012 року (Т.2, а.с. 80).

Відтак, податковий орган безпідставно донарахував ФОП ОСОБА_1 податкові зобов'язання з податку на додану вартість на зазначену суму та штрафні санкції на суму 1310,00 грн (Т.2,а.с.9).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1.

Згідно частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем документально підтверджена сплата судового збору в розмірі 187,10 грн (Т.1, а.с.2), а тому сума судового збору 65,49 грн відповідно до задоволених вимог (35% від позовних вимог) підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07 травня 2013 року в частині, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 5240,00 грн за основним платежем та на 1310,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 65,49 грн, зобов'язавши Головне управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області стягнути 65,49 грн (шістдесят п'ять гривень, сорок дев'ять копійок) з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук