Справа № 159/2168/14а, 2а-159/86/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 876/4611/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачки як державному службовцю, з врахуванням всіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальної допомоги, індексації заробітної плати та інші фактично отримані суми, як складові заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії згідно норм чинного законодавства, починаючи з 31 грудня 2010 року.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі в частині перерахунку та виплати пенсії, як державному службовцю, за період з 31.12.2010 року по 02.10.2013 року - залишено без розгляду.

Ковельський міськрайонний суд Волинської області постановою від 11 квітня 2014 року позов задовольнив.

Зобов'язав УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, з врахуванням всіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальної допомоги, індексації заробітної плати та інші фактично отримані суми, як складові заробітної плати, з яких проводиться нарахування пенсії, згідно норм чинного законодавства, починаючи з 02.10.2013 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що посилання суду на п. 1 постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» є безпідставним, оскільки ним передбачено, що за вибором того, хто звернувся за пенсією, визначається саме розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, а не перелік виплат. Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати не належать до інших надбавок та не включаються у структуру заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії державного службовця. Тому при визначенні розміру призначеної пенсії обґрунтовано не були враховані ці виплати.

За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 10.11.2010 року отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, яка їй призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підставі поданої позивачкою заяви від 31.12.2010 року Управлінням було прийнято рішення про призначення пенсії по ІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в розмірі 2491, 85грн.

В березні 2014 року позивач звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі про перерахунок пенсії із врахуванням складових заробітної плати, згідно поданої довідки про заробітну плату.

Листом УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі від 06.03.2014 року №53/Г-01 позивачу відмовлено в проведенні такого перерахунку та повідомлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію з 10.11.2010 року по ІІ групі інвалідності, яка їй призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 2491, 85 грн. До заробітної плати при призначенні їй пенсії було включено посадовий оклад, надбавки за ранги та вислугу років, станом на 30.12.2010 року по посаді заступника начальника відділу комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради, яку вона обіймала перед зверненням за пенсією. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу», такі види виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація не передбачена цим законом як складові заробітної плати державного службовця, тому зазначені виплати не враховуються при обчисленні пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб входить до системи оплати праці державного службовця.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів населення входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», норми яких є загальними.

Наведене відповідає рішенню Верховного Суду України прийнятому у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 безпідставно не було враховано всі види оплати праці, на які утримано страхові внески на обов'язкове державне пенсійне забезпечення, зокрема, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на соціально-побутові потреби.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року у справі № 159/2168/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов