Справа № 804/14211/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
У судове засідання 13.11.2014 представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи, просив здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника позивача.
Представник відповідача у судове засідання з'явився. Надав до суду клопотання від 13.11.2014 про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Пунктами 54.1, 54.5, ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за податковим боргом з податку на додану вартість, який виник внаслідок несплати відповідачем податкових зобов'язань, визначених:
- через несвоєчасну сплату грошових зобов'язань податковим органом нарахована пеня у розмірі 13,05 грн. та 153,75 грн.;
Відповідачем були надані платіжні доручення, з яких вбачається сплата грошових зобов'язань, а саме:
Щодо пені у розмірі 153,75 грн., нарахованої податковим органом за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання, то відповідачем заявлений адміністративний позов в цій частині визнаний в повному обсязі, що підтверджується письмовою заявою від 20.10.2014, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1. ст. 56. ПК України).

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Відтак, сума грошового зобов'язання за податковим повідомленням рішенням від 20.03.2013 № (форми «Р») у розмірі 86414,55 грн., визначена контролюючим органом, не підлягає стягненню у даному позові, оскільки на момент його розгляду не є узгодженою.

Крім того, щодо пені у сумі 13,05 грн., яка нарахована податковим органом, у зв'язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань, то судом з'ясовано, що пеня у вказаному розмірі нарахована податковим органом, у зв'язку із несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням від 20.03.2014 № (форми «Р») за період з 29.05.2014 по 24.06.2014. Оскільки вказане повідомлення - рішення оскаржується в судовому порядку, то відповідно сума пені у вказаному розмірі не підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати неузгодженого грошового зобов'язання.

Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1244 від 29.12.2010.

Під час розгляду справи представник ТОВ «Енерготехбуд» адміністративний позов визнав в частині стягнення суми податкового боргу (пені )у розмірі 153,75 грн.

Відповідно до частини 1 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково.

Частинами 1 та 3 статті 136 КАС України визначено, що відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 112 КАС України передбачено, що у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

З огляду на все вищевикладене, враховуючи заяву відповідача про визнання адміністративного позову в частині стягнення суми податкового боргу у розмірі 153, 75 грн., яка прийнята судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехбуд» підлягають задоволенню частково в сумі 153,75 грн., в іншій частині заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 94, 112, 136, 159 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехбуд» про стягнення заборгованості в сумі 92021, 31 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехбуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 32098581; 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, буд. 7) до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерготехбуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 32098581) у розмірі податкового боргу у сумі 153 (сто п'ятдесят три) грн. 75 коп..

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова