Справа № 2а-8412/12/2070
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 лютого 2015 року м. Київ В/800/628/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Юрченко В.П. - головуючого,

Бившевої Л.І., Вербицької О.В. Карася О.В., Ланченко Л.В.,

розглянувши заяву Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року у справі № 2а-8412/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове»

до Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове» звернулось до суду з позовом до Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року, скасовано рішення судів попередніх інстанцій та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове» в повному обсязі.

У заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року відповідач просить скасувати вказане рішення, посилаючись не неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Як приклад неоднакового застосування одних і тих самих правових норм, заявник вказує на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2014 року (Вх. № К/9991/35170/12).

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Встановлений статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України перелік підстав для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, у пункті 1 вказаної статті чітко визначено, що судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції лише одних і тих самих норм матеріального права.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №2 "Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України").

Оскільки, зі змісту доданого до заяви судового рішення вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права, суд дійшов висновку допустити до провадження Верховного Суду України дану справу для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Допустити до перегляду Верховним Судом України постанову Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року за заявою Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області у справі № 2а-8412/12/2070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове» до Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: Л.І. Бившева

О.В. Вербицька

О.В. Карась

Л.В. Ланченко