Справа № 2а-14401/12/2070
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2015 р. м. Київ К/800/23394/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряГончар Н.О.
та представників сторін: від позивача Падалко Т.В.
від відповідачане з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавного підприємства «Харківський завод спеціальних машин»
на постановуХарківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013
у справі № 2-а-14401/12/2070
за позовомДержавного підприємства «Харківський завод спеціальних машин»
доДержавної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби
прозобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Харківський завод спеціальних машин» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій (з урахуванням уточнень позовних вимог) просить визнати незаконними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби щодо невиконання вимог абз.4 під.10 п.22 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо питань оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу» від 02.10.12 р. та зобов'язати ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби списати податковий борг ДП «Харківський завод спеціальних машин» у розмірі 272 731,9 грн. шляхом винесення додаткового рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2013 позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 у даній справі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2013 по справі № 2а-14401/12/2070 скасовано та прийняти нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду другої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідно до Переліку «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1221, Державне підприємство « 110 Харківський автомобільний ремонтний завод» (код 07904041) входить до складу Державного концерну «Укроборонпром»;

- згідно довідки № 17387/10/19024 від 31.10.2012 у позивача станом на 01.07.2012 обліковується податковий борг на суму 604 722,23 грн. та пеня на суму 25 578,7 грн.

- згідно довідки ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області ДПС від 06.12.2012 №19917/10/19024 станом на 31.10.2012 за позивачем, згідно КОР підприємства, обліковувався податковий борг по податкам на суму 584 069,04 та пеня 38 491,84 грн.;

- позивачем подано заяву від 01.11.2012 про здійснення списання сум податкового боргу, а також сум пені та штрафних санкцій, нарахованих на суму боргу, який виник станом на 01.07.2012 і не сплачений станом на 31.10.2012;

- відповідачем було прийняте рішення № 40 від 29.11.2012 про списання податкового боргу в розмірі 339 628,53 грн., в т.ч., основний платіж - 269 729,1 грн., штрафні санкції - 49307,24 грн., пеня - 20 592,19 грн. по податку на землю, збору за провадження діяльності з надання платних послуг;

- на прийняте відповідачем рішення №40 від 29.11.2012 позивачем подано заперечення від 13.12.2012, в якому зазначено, що рішення про списання податкового боргу включає не всю суму боргу, яка підлягає списанню, а тому відповідач повинен прийняти додаткове рішення про списання податкового боргу на суму 272 731,19 грн.

Позиція відповідача полягає в тому, що невключення до рішення № 40 від 29.11.2012 про списання податкового боргу суми у розмірі 272 731,9 грн. обумовлено тим, що борг був частково погашений позивачем на суму 228 635,98 грн. внаслідок здійснення зарахування надміру сплаченого податку на прибуток в погашення заборгованості по податку на землю на підставі листа позивача від 06.07.2012 в сумі 40 635,98 грн., та у зв'язку із зарахуванням податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно черговості його виникнення здійснених позивачем поточних платежів незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що списання податкового боргу здійснюється протягом десяти робочих днів з дня подання заяви платником податків, однак, рішення про списання боргу за заявою позивача від 31.10.2012 було прийнято тільки 29.11.2012, тобто, з порушенням строку, передбаченого для списання безнадійного податкового боргу. На підставі наведених обставин суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідач ні документально, ані нормативно не довів правомірність прийнятого ними спірного рішення, а тому позов підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився з доводами контролюючого органу щодо правомірності зарахування відповідних сум в погашення боргу позивача згідно черговості його виникнення, оскільки такі дії здійсненні відповідачем до моменту подання позивачем заяви про проведення списання податкового боргу - 31.10.2012.

Суд касаційної інстанції не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вважає їх передчасними та такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Законом України від 02.10.2012 № 5414-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу» (який набрав чинності 31 жовтня 2012 року) до підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України включена стаття 2І, за змістом якої підлягає списанню податковий борг (у тому числі, встановлений судовими рішеннями та реструктуризований) станом на 1 липня 2012 року, не сплачений станом на дату набрання чинності цим Законом, платників податків - підприємств оборонно-промислового комплексу, які включені до складу Державного концерну «Укроборонпром» (далі - підприємства оборонно-промислового комплексу), перед бюджетом (у тому числі податковий борг, який виник у зв'язку з порушеннями податкового, валютного та митного законодавства), а також грошові зобов'язання, які виникнуть у зв'язку із застосуванням механізму списання відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку». Контролюючі органи в межах їх компетенції у порядку, передбаченому для списання безнадійного податкового боргу, здійснюють списання зазначених сум протягом десяти робочих днів з дня подання заяви платника податків.

За змістом п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що списанню підлягає податковий борг підприємств оборонно-промислового комплексу, який виник станом на 1 липня 2012 року та є несплаченим станом на 31 жовтня 2012 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно довідки №17387/10/19024 від 31.10.2012 у позивача станом на 01.07.2012 рахується податковий борг на загальну суму 604 722,23 грн. та пеня на 25 578,7 грн., згідно довідки ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області ДПС від 06.12.2012 №19917/10/19024 станом на 31.10.2012 за позивачем, згідно КОР підприємства, обліковувався податковий борг по податкам на загальну суму 584 069,04 та пеня 38 491,84 грн.

Крім того, судами встановлено, що станом на 31.10.12 у картці особового рахунку позивача по податку на землю обліковувався податковий борг на суму 512 388,8 грн. (в т.ч. недоїмка - 473 896,96 грн., пеня - 38 491,84 грн.), зокрема, борг, який обліковується станом на 01.07.2012 та залишився не погашеним станом на 31.10.2012 на суму 335 693,32 грн. (в т.ч. недоїмка - 315 101,13 грн., пеня - 20 592,19 грн.) та податковий борг, який виник після 01.07.2012 на загальну суму 147 581,78 грн. (в т.ч. недоїмка 134 668,64 грн., пеня 12 913,14 грн.) у зв'язку з настанням граничних термінів сплати зобов'язань по податковій декларації № від 31.01.2012 та по податковому повідомленню-рішенню № від 19.09.2012 на суму 24 127,19 грн. Також, згідно картки особового рахунку та наданих до матеріалів справи платіжних доручень, за період з 01.07.2012 по 31.10.2012 сума заборгованості, яка виникла до 01.07.2012 позивачем не сплачувалась, а перерахування здійснювалося виключно по поточним зобов'язанням по земельному податку за липень-жовтень 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального закону та вимог заявленого позову, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність (або відсутність) підстав, з якими закон пов'язує можливість списання відповідачем суми податкового боргу позивача, зокрема, встановлення факту наявності у платника податку податкового боргу, який виник станом на 1 липня 2012 року та є несплаченим станом на 31 жовтня 2012 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає, що під час судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій на підставі належних та допустимих доказів було встановлено обставини щодо дійсного розміру суми податкового боргу позивача, який виник станом на 1 липня 2012 року та є несплаченим станом на 31 жовтня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій винесені з дотриманням принципів законності та обґрунтованості у відповідності до приписів ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій не було з'ясовано належним чином обставини справи, у той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Харківський завод спеціальних машин» задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2013 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013у даній справі скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний