Справа № 813/6111/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/800/42830/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року

у справі №813/6111/13-а

за позовом державного підприємства "Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту"

до Державної фінансової інспекції у Львівській області,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Галінвест",

державне підприємство "Прикарпатська регіональна дирекція з

водогосподарського будівництва",

про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року державне підприємство"Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту" звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області, яким просило визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 03 липня 2013 року № 07-15м/5051 в частині вимог:

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість перед ТОВ «Компанія «Галінвест» (різницю у вартості виконаних робіт та завищення вартості робіт) в сумі 151500 грн. Стягнути з підрядника зайво оплачені кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з вказаною підрядною організацією щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів. В іншому випадку та в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України;

- стягнути з ДП «Прикарпатська регіональна дирекція з водогосподарського будівництва» 49000 грн. наданої фінансової допомоги, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з одержувачем фінансової допомоги щодо повернення коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013року у справі № 813/6111/13-а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у зазначеній справі постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної фінансової інспекції у Львівській області від 03 липня 2013 року № 07-15м/5051 в частині вимоги відобразити в обліку дебіторську заборгованість перед ТОВ «Компанія «Галінвест» (різницю у вартості виконаних робіт та завищення вартості робіт) в сумі 151500 грн. Стягнути з підрядника зайво оплачені кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з вказаною підрядною організацією щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів. В іншому випадку та в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Державна фінансова інспекція у Львівській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, просить постанову суду другої інстанції скасувати та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Контрольно-ревізійним управління в Львівській області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» за період з 01 грудня 2010 року по завершальний звітний період 2013 року та з питань дотримання законодавства при отриманні та використанні коштів отриманих під державні гарантії та стану взаєморозрахунків за виконані роботи за період з 01 жовтня 2009 року по 01 квітня 2013року.

В ході проведення перевірки виявлені порушення позивачем фінансової дисципліни та складений акт № 07-26/08від 21 травня 2013 року.

На підставі вказаного акта ревізії ДФІ надіслано підконтрольній установі вимогу про усунення виявлених ревізією порушень № 07-15м/5051від 03 липня 2013 року.

Згідно вказаної вимоги проведеною зустрічною звіркою з виконавцем робіт ТОВ «Компанія «Галінвест» встановлено, що вказаним товариством виставлено ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» до оплати рахунки за роботу окремих машин і механізмів в завищених розмірах, що призвело до завищення вартості робіт та зайвої сплати коштів в сумі 64700 грн.; вимогам пункту 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000 внаслідок включення до розрахунку вартості виконаних робіт витрат на відрядження, які в повному об'ємі в ході проведеної зустрічної звірки в повному обсязі документально не підтверджені, завищено вартість робіт та незаконно перераховано 82200 грн., чим порушено пункт 2.8.13 ДБН Д.1.1-1-2000; протягом січня-квітня 2010 року зайво нараховано ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» кошти на утримання служби замовника в сумі 4600грн.

З метою усунення зазначених порушень ДФІ у Львівській області вимагала від ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» відобразити в обліку дебіторську заборгованість перед ТОВ «Компанія «Галінвест» (різницю у вартості виконаних робіт та завищення вартості робіт) в сумі 151500 грн. Стягнути з підрядника зайво оплачені кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з вказаною підрядною організацією щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів. В іншому випадку та в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Також у вимозі зазначено, що в порушення вимог частини 3 статті 73, частини 5 статті 75 Господарського кодексу України та пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів», ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» надано фінансову допомогу на суму 49000 грн. при відсутності належного планування і затвердження вказаних витрат у фінансових планах підприємства на 2012 рік.

З метою усунення вказаного порушення ДФІ у Львівській області вимагала від ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» стягнути з ДП «Прикарпатська регіональна дирекція з водогосподарського будівництва» 49000 грн. наданої фінансової допомоги, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з одержувачем фінансової допомоги щодо повернення коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до підпункт 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі по тексту Положення), Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

У разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14 та від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14.

У відповідності до частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Із матеріалів справи вбачається, що вимогою Інспекції зобов'язано ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» вжити заходи для відшкодування завданих збитків.

Розглядаючи дану справу, суди дослідили правомірність виставлення ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» до оплати рахунків за роботу окремих машин і механізмів, завищення вартості робіт, зайве нарахованих ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» коштів на утримання служби замовника.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду України, судова колегія касаційної інстанції дійшла висновку, що аналіз правильності обчислення та нарахування збитків повинен перевіряти суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи про відшкодування збитків.

Оскільки судами попередніх інстанцій зібрані всі необхідні докази у справі і вони не потребують додаткової перевірки, обставини справи з'ясовані повно та правильно, однак рішення першої та апеляційної інстанції є помилковим, прийнятими з неправильним застосуванням норм матеріального права, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає на необхідне скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у справі № 813/6111/13-а - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді