Справа № 820/2594/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18:00

16 березня 2015 р. № 820/2594/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

прокурора - Размєтаєва А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Харківської міської ради до Громадської організації "Трудова Харківщина" в особі відповідального Тищенка Павла Васильовича, треті особи - Харківське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області, Прокуратура міста Харкова, Відділ Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Харків Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківське міське управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про обмеження права на мирне зібрання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд обмежити права на збори шляхом заборони громадській організації "Трудова Харківщина" в особі відповідального Тищенка Павла Васильовича (АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_1) та іншим учасникам цієї акції проведення 17.03.2015р. з 15.30 до 17.00 масового заходу на площі Конституції в м. Харкові з використання партійної символіки, прапорів, транспарантів та звукопідсилюючої апаратури.

В обґрунтування позову зазначив, що проведення зазначених масових заходів може створити загрозу громадському порядку, утруднити рух громадського транспорту, спричинити незручності для пересування, відпочинку громадян, перешкоджати нормальній роботі громадських і державних організацій. На підставі повідомлень Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області та управління Служби безпеки України в Харківській області, узгоджувальна комісія виконавчого комітету міської ради з розгляду повідомлень щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій 13.03.2015р. прийшла до висновку про неможливість проведення вказаного масового заходу.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи 2 судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник третьої особи 5 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники третіх осіб 1, 4 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили.

Представник третьої особи 3 підтримав позов Харківської міської ради та просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128, 182 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.03.2015р. на адресу Харківської міської ради надійшло повідомлення Громадської організації "Трудова Харківщина" від 12.03.2015р. №78/03-15 (вх. №4256/0/3-15), яким останній повідомляв про намір провести 17.03.2015р. мітинг - протест, у зв'язку з антинародними і антиконституційними діями Верховної ради України, Уряду та Президента, що виражаються у підвищенні тарифів на тепло, газ, електроенергію, підвищення вартості транспортних послуг, цін на продукти харчування, лікарські засоби та інші товари першої необхідності. Запланована кількість учасників акції складає до 100 чоловік, місце проходження акції є площа Конституції у м. Харкові, час проведення - з 15.30 до 17.00.

13 березня 2015 року Узгоджувальна комісія виконавчого комітету Харківської міської ради з розгляду повідомлень щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій в м. Харкові (далі за текстом - узгоджувальна комісія) прийняла рішення про необхідність звернення до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про обмеження прав громадян на зібрання шляхом заборони громадській організації "Трудова Харківщина" проводити 17.03.2015р. з 16.00 по 17.00 на майдані Конституції мітингу протесту в зв'язку з підвищенням цін. Зазначене підтверджується протоколом засідання №2 від 13.03.2015р.

З аналізу протоколу засідання №2 від 13.03.2015р. вбачається, що узгоджувальною комісією, під час розгляду питання можливості проведення мітингів, були взяті до уваги лист Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області від 13.03.2015р. за №30/3-368, доповідь заступника начальника відділу громадської безпеки ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Попкова А.В., представника управління СБУ в Харківській області Сергієвського С.К. та представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області Юрченка В.М.

Так, у листі ГУ МВС України в Харківській області від 13.03.2015р. за №30/3-368 останній повідомляє, що проведення масових заходів протесту громадської організації "Трудова Харківщина" на майдані Конституції може викликати суттєві труднощі в забезпеченні охорони громадського порядку виходячи з наступного:

- на території прилеглої до місця проведення заходів перебуває велика кількість мешканців та гостей міста, дуже інтенсивний рух автотранспорту і проведення заходів з перебуванням великої кількості громадян, може викликати негативну реакцію та обурення громадян, які не приймають участь у масових заходах та не підтримують поглядів учасників цих заходів;

- проведення мітингу потребує перекриття руху автотранспорту на вулицях, які прилягають до місць проведення заходів, закриття станцій Харківського метрополітену, відводу руху автотранспорту та рейсового транспорту іншими шляхами, що спричинить незручності у робочий день для громадян та гостей міста;

- під час проведення подібних масових заходів кількість учасників в декілька разів перевищує заявлену кількість, у зв'язку із чим для забезпечення охорони громадського порядку та безпеки громадян при проведенні подібних резонансних заходів в центральній частині міста необхідно залучати значну кількість особового складу підрозділів ХМУ ГУМВС України в Харківській області, що може призвести до погіршення ситуації з охорони громадського порядку в інших районах міста.

Заступник начальника відділу громадської безпеки ХМУ ГУ МВС України в Харківській області у доповіді на узгоджувальній комісії підтримав викладені у листі від 13.03.2015р. за №30/3-368 доводи та зазначив, що аналіз стану оперативної обстановки в м. Харкові характеризується негативною тенденцією до зростання масово-політичних заходів, під час проведення яких виникають порушення громадського порядку, а тому проведення подібних заходів викличе труднощі в забезпеченні охорони громадського порядку в центральній частині міста. На підставі викладеного підтримав рішення комісії про необхідність направлення до суду позовної заяви про заборону проведення вказаного масового заходу.

Представник управління Служби безпеки України у Харківській області у доповіді на узгоджувальній комісії повідомив, що Харківська область розташована поблизу проведення АТО, у зв'язку із чим на території області та міста проводяться спеціальні заходи охорони громадського порядку. На підставі викладеного вважає проведення масових заходів у центральній частині міста неможливим та наголосив на необхідності направлення до суду позовної заяви про заборону проведення вказаного масового заходу.

Представник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у доповіді на узгоджувальній комісії повідомив, що проведення масових заходів в центральній частині міста з великою кількістю людей викличе суттєві труднощі в забезпеченні пожежної безпеки та унеможливить швидке реагування підрозділів Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на випадок виникнення пожеж або надзвичайних ситуацій. На підставі викладеного підтримав рішення комісії про необхідність направлення до суду позовної заяви про заборону проведення вказаного масового заходу.

Інших доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимог, ні позивачем, ні третіми особами не надано.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом -Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об'єднання.

Зокрема, положеннями ст.11 Конвенції встановлено, що здійснення прав на свободу зібрань та об'єднання не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави.

Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого ще Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори. Зазначена стаття визначає, що користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров'я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Мирні зібрання можна розтлумачити як масові заходи громадян, відкриті й доступні кожному, хто бажає взяти у них участь. Мирні заходи проводяться з метою вираження ставлення тих чи інших груп, об'єднань громадян до суспільних явищ та проблем, привернення уваги органів влади до них та є однією із форм безпосередньої демократії. Основною рисою мирних зібрань є мирний характер їх проведення.

З наданого до суду повідомлення №78/03-15 від 12.03.2015р. вбачається, що Громадська організація "Трудова Харківщина" планує провести 17.03.2015р. мітинг, з метою вираження ставлення та привернення уваги органів державної влади до проблем підвищення тарифів на комунальні послуги (опалення, газ, електроенергія), цін на продукти харчування та лікарські засоби.

В той же час, органами державної влади та місцевого самоврядування не надано належних та допустимих доказів того, що мета проведення мітингу є іншою, ніж вказано у повідомленні №78/03-15 від 12.03.2015р.

За характером, метою, місцем проведення розрізняють різні форми мирних зібрань. Так, стаття 39 Конституції України визначає мирні заходи як збори, мітинги, походи і демонстрації. Необхідно зазначити, що цей перелік не є вичерпним.

Положенням ст.182 КАС України передбачено, що мирні зібрання можуть бути у формі зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо, тобто передбачає можливість прояву мирних зібрань в інших формах.

Відповідно до повідомлення №78/03-15 від 12.03.2015р. Громадська організація "Трудова Харківщина" має на меті провести мітинг (без пішої ходи) на площі Конституції з 15.30 до 17.00 із використанням пролетарської символіки та звукопідсилюючої апаратури.

Відповідно до положень п.п. 332 - 336 п. 4 розділу XV Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 1994 року № 404, мітинг - це масові збори з питань злободенних, переважно політичних питань, які проводяться, як правило, на вулицях, майданах, стадіонах, парках. Неодмінні атрибути мітингу - масова аудиторія, промовці, лозунги, прапори, заклики (усні, друковані, письмові).

Суд зазначає, що із вказаного повідомлення вбачається, що під час проведення вказаного мітингу відповідач планує використовувати пролетарську символіку та проведення мітингу лише на площі Конституції без будь-якої ходи, маршу чи інших масових пересувань учасників вказаного зібрання.

Таким чином суд дійшов висновку, що посилання позивача на використання демонстрантами політичної символіки та проведення пішої ходи, як зазначено у протоколі №2 від 13.03.2015р., не відповідають дійсності та суперечать матеріалам справи.

Згідно ст. 39 Конституції України громадяни України мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Тлумачення приписам частини першої статті 39 Конституції України надано Конституційним Судом України у Рішенні від 19 квітня 2001 року № 4-рп/2001 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання).

Так, у названому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 12.03.2015р. повідомив Харківську міську раду про проведення мітингу 17.03.2015р., тобто за п'ять календарних днів. Зазначеного часу вистачило Харківській міській раді для зібрання узгоджувальної комісії та подання адміністративного позову, а тому суд вважає, що відповідач завчасно повідомив органи місцевого самоврядування про проведення вказаного мітингу.

Статтею 64 Конституції визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Законодавством України, незважаючи на положення Конституції України, рекомендації міжнародних інституцій, висновків Конституційного Суду України, законодавчо не врегульовано реалізацію права на мирні зібрання.

Поряд з цим, правове становище дозволяє адміністративним судам розглядати справи щодо обмеження реалізації права на мирні зібрання, що врегульовано ст. 182 КАС України.

Частиною 5 ст. 182 КАС України передбачено, що суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Відповідно до статті 8 КАС України, суди при вирішенні справ керуються принципом верховенства права та застосовують його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Свої позиції щодо реалізації передбаченого статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на свободу мирних зібрань Європейський суд з прав людини висловив у рішеннях у справах "Станков та об'єднана македонська організація "Ілінден" проти Болгарії" (2001), "Іванов та інші проти Болгарії" (2005), "Християнська демократична народна партія проти Молдови" (2006), "Оллінджер проти Австрії" (2006) та інших.

Так, обмеження прав, гарантованих ст. 11 Конвенції, може бути застосовано за наявності таких умов:

- вони встановлені законом;

- мають законну мету, зокрема застосовуються в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб;

- є необхідними в демократичному суспільстві.

Суд зазначає, що для обмеження права на мирне зібрання обов'язковою вимогою є одночасна наявність усіх вказаних вище критеріїв.

Дослідивши зміст адміністративного позову та письмових доказів наданих до нього, суд встановив, що позивачем не надано доказів на підтвердження законної мети для обмеження у реалізації права на мирні зібрання, що визначені п. 2 ст. 11 Конвенції і аналогічними положеннями ч. 2 ст. 39 Конституції України.

Вище судом досліджувалися лист Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області від 13.03.2015р. за №30/3-368 та протокол засідання узгоджувальної комісії від 13.03.2015р., з яких вбачається, що представники державних органів з посланням на загальні положення законодавства та можливі труднощі у забезпеченні громадського порядку, наполягали на зверненні Харківської міської ради до суду із позовом про обмеження права на мирні зібрання.

Разом з тим, суд зазначає, що у вказаному листі Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області не зазначено належних та допустимих доказів та інформації на підтвердження того, що проведення такого заходу створює реальну небезпеку національній безпеці та громадському порядку, а також може призвести до заворушень чи вчинення кримінальних злочинів, що створить загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Таким чином суд дійшов до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач по справі та учасники зібрання мають насильницькі та злочинні наміри, спрямовані на підрив національної безпеки та громадського порядку.

Щодо посилань позивача на можливе приєднання до учасників зібрання інших радикально налаштованих сил, суд наголошує.

Згідно практики Європейського суду з прав людини "...можливість долучення до демонстрації екстремістів з насильницькими намірами не може, як таке, відібрати це право [право на мирні зібрання]. ... Тягар доказування насильницьких намірів організаторів зібрання лежить на органах влади" (п. 23 рішення ЄСПЛ "Християнська народна демократична партія" проти "Молдови").

Таким чином, правовою підставою у відповідності до ст.11 Конвенції та ст. 182 КАС України для задоволення позову Харківської міської ради про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання є визнання судом того факту, що проведення такого заходу може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. При цьому, така небезпека не повинна бути уявною, а має ґрунтуватися на конкретних фактах чи даних про наявність реальної загрози інтересам національної безпеки та громадського порядку, а позивач повинен не лише повідомити про загрози, які можуть виникнути у зв'язку з проведенням зібрання, а й надати суду докази, які стали підставою для такого висновку. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року, Постанові Вищого адміністративного суду України № К/800/10127/14 від 17.04.2014 року).

Суд зазначає, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили, наявність реальної небезпеки заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей при проведенні заходу, про які повідомлялось відповідачем.

Крім того, позивачем не надано до суду обґрунтованих пояснень та доказів необхідності заборони мирних зібрань з огляду на необхідність такої у демократичному суспільстві, зокрема, що така заборона відповідає нагальній соціальній потребі і, зокрема є пропорційна поставленій легітимній меті.

У п. 43 пояснювальної записки до Керівних принципів щодо свободи мирних зібрань вказано: "Автоматичне застосування передбачених законом обмежень - наприклад, заборони на проведення будь-яких публічних виступів у певний період часу або в будь-яких публічних місцях, які підходять для проведення зібрань, - призводить до того, що під їх дію підпадає надто велика кількість заходів. Таким чином, ці обмеження не пройдуть перевірку на пропорційність, тому що не були враховані конкретні обставини в кожному окремому випадку".

Таке обмеження права на мирні зібрання, крім осіб, які сповіщали про такі мирні заходи, також іншим суб'єктам, які реалізують право на мирні зібрання без наявності жодних правових підстав для їх обмеження щодо невизначеного кола осіб, порушує право людини та громадянина на свободу мирних зібрань, передбачених ст. 11 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини, ст. 39 Конституції України.

Відповідно до приписів статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, враховуючи те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що існує реальна загроза національній безпеці та громадському порядку, а також того, що проведення мирного заходу може призвести до заворушень чи вчинення кримінальних злочинів, що створить загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей, а долучені судом докази про таке не свідчать, а також не надано обґрунтованих пояснень та доказів необхідності заборони мирних заходів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Харківської міської ради про обмеження реалізації права мирних зібрань є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 182 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволення адміністративного позову Харківської міської ради до Громадської організації "Трудова Харківщина" в особі відповідального Тищенка Павла Васильовича, треті особи - Харківське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області, Прокуратура міста Харкова, Відділ Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Харків Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківське міське управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про обмеження права на мирне зібрання - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Полях Н.А.