Справа № 543/28/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р.Справа № 543/28/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 06.02.2015р. по справі №543/28/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області

про визнання нечинним рішення, зобов'язання прийняти рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області, в якому просила:

- визнати нечинним і скасувати п. 2 рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.11.2014 року за № 324, про відмову позивачу в підтвердженні роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 01.09.1995 р. по 15.05.2000 р.;

- зобов'язати відповідача Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти рішення про підтвердження її роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 01.09.1995p. по 15.05.2000 р.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскільки вона досягла 50-річного віку, має необхідний пільговий стаж більше 20 років, то згідно з положень п. "д" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на призначення пенсії на пільгових умовах. В зв'язку з наведеним, позивач у жовтні 2014 року через Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі направила до Головного управління Пенсійного фонду Україну в Полтавській області заяву про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №324 від 27.11.2014 р. було вирішено: підтвердити наступні періоди роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 06.10.1993 р по 31.08.1995 р.; відмовити в підтвердженні роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 01.09.1995 р. по 15.05.2000 р. Підстава відмови: відсутність відомостей про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати, за 2000 рік відсутні відомості про заробітну плату, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах. Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 06.02.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано нечинним і скасовано п.2 рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.11.2014 року № 324 про відмову позивачу у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти рішення про підтвердження роботи позивачу відповідно до п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року.

Не погодившись із судовим рішенням, Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 06.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо підтвердження позивачем факту роботи у період з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року на посаді, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідо п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначив, що комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області правомірно відмовлено позивачці у підтвердженні періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, через відсутність відомостей про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати та відсутні за 2000 рік відомості про заробітну плату, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах.

Представник позивача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач та Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області просили розглянути справу без їх участі.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно запису за № 9 у трудовій книжці, позивача 01.09.1995 р. прийнято в члени КСП «Україна» (протокол загальних зборів № 2 від 15.08.1995 р.). Відповідно до запису за № 10 з 01.09.1995 р. позивача прийнято на роботу в КСП «Україна» дояркою МТФ № 3 (протокол № 1 засідання правління від 13.09.1995 р.). За даними даного документу встановлено що за період з 1995 по 1999 рік включно позивач фактично відробляла встановлений мінімум вихододнів. За 2000 рік запис відсутній.

Відповідно до запису № 11 в трудовій книжці, позивача 15.05.2000 року звільнено з роботи та виведено з членів КСП «Україна» на підставі ст. 36 п. 5 КЗПП України (протокол № 6 від 13.05.2000 р.).

В архівних довідках Лубенського районного трудового архіву Лубенської РДА вих. №01-08/Г-249/1 та 01-08/Г-249/2 від 15.07.2014 року вказана кількість відпрацьованих днів працівником КСП «Україна» (радгоспу «Україна») село Оріхівка Лубенського району Полтавської області позивача та дані про нарахування зарплати за період з жовтня 1993 року по грудень 1999 року. У наказах по особовому складу за період з 1993 по 1995 роки відомості про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем та надання відпусток без збереження на ім'я позивача не виявлено.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що КСП «Україна» 10.04.2013 року припинено за судовим рішенням.

У листі архівного відділу Лубенської РДА Полтавської області вказано, що документи КСП «Україна» за 1995-1999 роки до архівного відділу на зберігання не надходили. Тому надати відомості щодо стажу роботи в цьому господарстві немає можливості .

В посвідчені №14 від 13.10.2000 року вказано, що позивач працює в ТОВ «Україна» Лубенського району за професією оператор машинного доїння та на підставі протоколу №13-Р5 присвоєно звання «майстер тваринництва другого класу».

З довідки Пенсійного фонду України про відомості, що накопичені в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників вбачається, що позивачу за період з 01.01.2000 по 30.04.2000 року в КСП «Україна» було нараховано 308.05 заробітку (доходу), 3.08 - нарахований внесок із заробітку, стаж -4 місяці 0 днів. В СТОВ «Україна» з 01.05.2000 року по 31.12.2000 року було нараховано 940.54 заробітку (доходу), 11.43 -нараховані внески із заробітку, стаж -8 місяців 0 днів . За інформацією Пенсійного фонду України «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за 2000 рік по СТОВ «України» вказано, що позивач отримувала зарплату у господарстві з січня 2000 року по квітень 2000 року та з нарахованої зарплати утримувались та сплачувались страхові внески.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №324 від 27.11.2014 р. вирішено: підтвердити наступні періоди роботи, передбаченої п.«д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 06.10.1993 р по 31.08.1995 р.; відмовити в підтвердженні роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - з 01.09.1995 р. по 15.05.2000 р. Підстава відмови: відсутність відомостей про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати, за 2000 рік відсутні відомості про заробітну плату, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем під час розгляду справи було підтверджено факт роботи у період з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року на посаді, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то оскаржуване рішення про відмову в підтвердженні вказаного періоду є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємств-вах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за №22-1, до заяви про призначення пенсії додається, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника діють Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях, відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1.

Відповідно до п. 11 Порядку, для підтвердження стажу роботи заявник подає до органу ПФУ за місцем свого проживання (реєстрації) ряд документів, перелік яких визначений цим пунктом, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі -Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації" (у тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами (довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність)). У разі необхідності, заявник може подавати і інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Вказані документи перевіряються органом ПФУ за місцем проживання (реєстрації) заявника на предмет правильності їх оформлення та відповідність викладених у них відомостей даним паспорта та документам про стаж заявника, та передаються до головних управлінь ПФУ в АРК, областях, містах Києві і Севастополі, для розгляду по суті (п. 13 Порядку).

Згідно з приписами п. 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників .

При цьому пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, позивач особисто подав до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі всі необхідні документи для підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, які в послідуючому були направлені до Головного управління Пенсійного фонду Україну в Полтавській області, яким відмолено у підтвердженні роботи з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості відмови позивачу у підтвердженні періодів роботи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Згідно пункту 10 зазначеного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Допитані у якості свідків під час розгляду справи у суді першої інстанції гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт роботи позивача з 1993 року до 2000 року у КСП «України» на посаді доярки, та той факт, що її на інші посади не переводили, норми виробітку вона виконувала, у відпустки без збереження заробітної плати її не направляли.

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право органів, що призначають пенсії, вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 2 п. 2.3 Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах управління має право проводити планові та позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, в установах, організаціях, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, інших документів, пов'язаних із призначенням пенсії, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості, зокрема письмові, з питань, що виникають у процесі таких перевірок.

Тобто, у випадку сумнівів щодо відповідності періоду і умов роботи зазначеної у трудовій книжці вимогам статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідач мав право здійснити перевірку первинних документів позивача, що відображають характер та умови роботи із шкідливими умовами за списком №2, але цього відповідачем зроблено не було.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження позивачем під час розгляду справи належними та допустимими доказами факт роботи позивача у період з 01.09.1995 року по 15.05.2000 року на посаді доярки, що дає право на отримання пенсії згідно положень пунктом «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оцінюючи дії відповідачів на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмовляючи позивачу у підтвердженні періоду роботи, що дає право на отримання пенсії згідно положень пунктом «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач дійшов до неправомірного висновку про не підтвердження позивачем вказаного періоду роботу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довели законність та обґрунтованість відмови у підтвердженні періоду роботи, що дає право на отримання пенсії згідно положень пунктом «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що дії відповідача, щодо відмови у призначенні позивачу пенсії не кореспондуються з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Оржицького районного суду Полтавської області від 06.02.2015р. по справі №543/28/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 06.02.2015р. по справі №543/28/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.