Справа № 818/500/15
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 р. 16:33 Справа №818/500/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,

представника позивача - Старовойтової О.О.,

представника відповідача - Комишана А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг" про зобов'язання зняти арешт із заставленого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг", в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить зобов'язати відповідача зняти арешт з заставного майна ПАТ КБ ПриватБанк: напівпричіпу-цистерни-Е, 1991 року випуску, марка SPIZER SF 22527А, № шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 та напівпричіпу-самоскиду-Е, модель МОL К85F/27ТRI/38SТ, № шасі НОМЕР_3, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку із накладенням арешту на все належне ОСОБА_3 майно, відповідачем порушено права заставодержателя рухомого майна, що робить неможливим реалізацію предмета застави, як передбачено Законом України «Про заставу».

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду, у письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1813/2461/2012, виданого 06.06.2011 Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № СМ- 8МЕС04/129/2008 від 27.08.2008 в сумі 8535891, 14 грн.

26.06.2013 державним виконавцем відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої відповідно до ст. 31 Закону, направлено сторонам виконавчого провадження для відому та виконання.

22.01.2014 державним виконавцем, керуючись статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника (ОСОБА_3В.) та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено сторонам для відома, та на виконання в органи й установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-IV) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

Статтею 55 Закону № 606-IV встановлено право державного виконавця накладати арешт на майно боржника.

Так, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Судом встановлено, що згідно постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 22.01.2014, що прийнята при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1813/2461/2012, виданого 06.06.2012 Охтирським міськрайонним судом про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SMЕС04/129/2008 у сумі 8 535 891, 14 грн., накладено арешт на все майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення: 8 535 891, 14 грн. (а.с. 63).

Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_7 укладено кредитний договір від 23.05.2006 № 1104-мк на суму 100 000 (сто тисяч) доларів США зі строком повернення до 22.05.2011 (а.с. 7-10) та додаткові угоди до нього від 06.04.2009 (а.с. 11) та від 10.07.2009 (а.с. 12-13).

В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному договору ОСОБА_3, виступаючи майновим поручитилем ОСОБА_7, відповідно до додаткового договору від 15.10.2009, укладеного додатково до договору застави від 23.05.2006 за № 1104-мк, передав у заставу ПАТ КБ ПриватБанку наступне майно, а саме: напівпричеп-цистерна-Е, 1991 року випуску, марка SPIIZER SF 22527А, № шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 10-13).

12.11.2007 між позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 1542-мк на суму 200 000 (двісті тисяч) доларів США зі строком повернення до 12.11.2012 (а.с. 16-21).

В забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному договору ОСОБА_3, виступаючи майновим поручителем ОСОБА_5, відповідно до договору поруки № 1542-мк, передав у заставу ПАТ КБ ПриватБанку транспортні засоби, а саме: напівпричіп самоскид-Е, модель MOL K85F/27TRI/38ST, № шасі НОМЕР_3, рік випуску - 2000, державний номер НОМЕР_4 (а.с. 22-25).

22.04.2014 ОСОБА_3 передав ПАТ КБ ПриватБанк заставне майно, а саме напівпричеп-цистерна-Е, 1991 року випуску, марка SPIIZER SF 22527А, № шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 згідно акту огляду від 22.04. 2014 (а.с. 27) та надав довіреність для подальшої реалізації вищезазначеного майна ПАТ КБ ПриватБанком в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 28-29).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про заставу" (далі - Закон) передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 16 Закону, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно із ст. 28 Закону, застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Інші особи, що не є заставодержателями мають право задовольнити вимоги за рахунок застави, якщо вартість застави перевищує заборгованість заставодержателя та в інших випадках.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як встановлено з матеріалів справи, сумарна вартість напівпричепу-цистерни-Е SPIIZER SF 22527А та напівпричепу-самоскиду-Е MOL K85F/27TRI/38ST, які перебувають у заставі у позивача, становить 215 250, 00 грн., в той час як заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ КБ ПриватБанком за кредитним договором № 1104-мк складає 123 108,39 дол. США (1 945 112,56 грн. за курсом НБУ), а заборгованість ОСОБА_5 перед ПАТ КБ ПриватБанк за кредитним договором 1542-мк складає 173 834, 38 дол. США ( 2 746 583, 20 грн. за курсом НБУ).

Отже, судом встановлено, що вартість предметів застави значно менше, ніж заборгованість перед заставодержателем.

Таким чином, суд вважає, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог із заставленого майна: напівпричепу-цистерни-Е SPIIZER SF 22527А та напівпричепу-самоскиду-Е MOL K85F/27TRI/38ST, що належить на праві власності ОСОБА_3, порівняно із іншими кредиторами, які не є заставодержателями.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, враховуючи, що існування пріоритету зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в заставу рухоме майно над вимогами заставодержателя суду не доведено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг" про зобов'язання зняти арешт із заставленого майна - задовольнити.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області зняти арешт із заставленого майна ПАТ КБ ПриватБанк: напівпричіпу-цистерни-Е, 1991 року випуску, марка SPIZER SF 22527А, № шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 та напівпричіпу-самоскиду-Е, модель МОL К85F/27ТRI/38SТ, № шасі НОМЕР_3, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_4, що належать на праві власності ОСОБА_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений та підписаний 16.03.2015.