Справа № 810/284/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року 810/284/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 11 год. 35 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання Васковець М.С., за участю представника позивача та представника відповідача за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

У позовних вимогах позивачі просять суд: Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Київській області щодо надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області; Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Київській області розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2, 0 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.08.2014 р. та 12.09.2014 р. ОСОБА_2, 08.07.2014 р. та 12.09.2014 р. ОСОБА_3 направлено на адресу ГУ Держземагентства у Київській області клопотання на отримання дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області.

За результатами розгляду клопотань ОСОБА_2 надіслано листи від 27.08.2014 р. та 10.10.2014 р., ОСОБА_3 від 05.08.2014 р. та 10.10.2014 р., з відмовою на підставі того, що згідно наданого графічного матеріалу земельної ділянки не можливо встановити місце розташування бажаної до відведення ділянки.

Оскільки позивачам безпідставно відмовлено в реалізації законних прав, що також є порушенням вимог ст. 118, 122 Земельного кодексу України, позивачі звернулась з даним позовом до суду.

У судове засідання 11 березня 2015 року представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачем позов не визнано, заперечення надано суду в письмовій формі 10.03.2015 року.

За поясненнями відповідача, 01.08.2014 року за № 31-6534/0/16-14-ксг Головним управлінням Держземагентства у Київській області зареєстровано клопотання гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області.

До клопотання доданий графічний матеріал, який не дає можливості ідентифікувати місцезнаходження спірної земельної ділянки, оскільки місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки на ньому не зазначено.

Таким чином, листом Головного управління Держземагентства у Київській області від 27.08.2014 року за № 31-10-0.3-3096/0/17-14-сг позивачу рекомендовано надати більш уточнені дані про місце знаходження земельної ділянки. 12.09.2014 року до Головного управління Держземагентства у Київській області повторно надійшло клопотання від ОСОБА_2, яке зареєстровано за номером 31-9805/0/16-14 ксг до якого доданий графічний матеріал, що й до попереднього клопотання на якому відсутні позначення щодо місцезнаходження бажаної для відведення земельної ділянки.

Таким чином, листом Головного управління Держземагентства у Київській області від 10.10.2014 № 31-10-0.31- 4272/0/17-14-сг повторно повідомлено позивача про можливість розгляду клопотання після внесення уточнень до графічних матеріалів.

Разом з тим, 12.09.2014 за № 31-9807/0/16-14-ксг Головним управлінням Держземагентства у Київській області зареєстровано клопотання гр. ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області. До клопотання додано графічний матеріал, що додавався до клопотань зазначених вище, який не дає можливості ідентифікувати бажану для відведення земельну ділянку, оскільки відсутні позначення щодо місцезнаходження земельної ділянки, яку заявник бажає отримати у власність.

Листом Головного управління Держземагентства у Київській області від 10.10.2014 року за № 31-10-0.31-4271/0/17-14-сг заявнику надано відповідь, якою рекомендовано надати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Оскільки на доданому графічному матеріалі позивачами не зазначено місце знаходження земельної ділянки, можливість встановити відповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів у Головного управління Держземагентства у Київській області відсутня.

Таким чином, на думку відповідача він діяв у межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідач Сомик Т.В. в судовому засідання 11 березня 2015 року позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

01.08.2014 року за № 31-6534/0/16-14-ксг Головним управлінням Держземагентства у Київській області зареєстровано клопотання гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області.

До клопотання було додано копію паспорта, копію ідентифікаційного коду та графічний матеріал.

Листом Головного управління Держземагентства у Київській області від 27.08.2014 року за № 31-10-0.3-3096/0/17-14-сг позивачу рекомендовано надати більш уточнені дані про місце знаходження земельної ділянки, оскільки графічний матеріал не дає можливості ідентифікувати місцезнаходження спірної земельної ділянки, оскільки місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки на ньому не зазначено.

12.09.2014 року до Головного управління Держземагентства у Київській області, повторно, надійшло клопотання від ОСОБА_2, яке зареєстровано за номером 31-9805/0/16-14-ксг до якого доданий графічний матеріал, що й до попереднього клопотання, на якому відсутні позначення щодо місцезнаходження бажаної для відведення земельної ділянки.

Листом Головного управління від 10.10.2014 № 31-10-0.31- 4272/0/17-14-сг повторно повідомлено позивача про можливість розгляду клопотання після внесення уточнень до графічних матеріалів.

12.09.2014 за № 31-9807/0/16-14-ксг Головним управлінням Держземагентства у Київській області зареєстровано клопотання гр. ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області.

До клопотання додано графічний матеріал, копію паспорта та копію ідентифікаційного коду .

Листом Головного управління Держземагентства у Київській області від 10.10.2014 року за № 31-10-0.31-4271/0/17-14-сг заявнику надано відповідь, якою рекомендовано надати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, оскільки графічний матеріал поданий нею не дає можливості ідентифікувати місцезнаходження спірної земельної ділянки, оскільки місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки на ньому не зазначено.

Не погоджуючись з діями відповідача, щодо відмови в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року № 40, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 року за №260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

На думку суду, в розумінні ч.6 ст.118 ЗК України - бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами позначається заявником або уповноваженою особою заявника на фрагментах планово-картографічних матеріалів, оскільки, саме особа яка зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки повинна зазначити бажане місце розташування земельної ділянки для надання можливості органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування встановити до яких земель відноситься бажана земельна ділянка та до чиїх повноважень належить розпорядження цією земельною ділянкою.

Отже, частина 6 статті 118 ЗК України надає право особі зацікавленій в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки визначати бажане місце розташування земельної ділянки, однак, дана норма одночасно і зобов'язує таку особу надати органу, що розглядає клопотання, графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування обраної заявником земельної ділянки.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні їх клопотання внаслідок неможливості встановити місце розташування земельної ділянки згідно наданих графічних матеріалів на земельну ділянку.

Судом досліджено надані позивачем до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою графічні матеріали.

Дослідивши в судовому засіданні вищезазначені графічні матеріали, судом встановлено, що на них відсутня печатка організації яка їх виготовила та надала позивачам, відсутня назва місцевості, яка відображена на графічному матеріалі, їх походження встановити неможливо, також на них відсутні позначення щодо бажаного місця розташування земельної ділянки.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Київській області було подано ідентичні графічні матеріали.

Представник позивачів у судовому засіданні не зміг пояснити походження графічних матеріалів, наданих позивачами відповідачу.

Отже, оскільки на доданих позивачами графічних матеріалах не зазначено місце знаходження земельної ділянки, можливість встановити відповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів у відповідача відсутня.

А отже, дії відповідача щодо відмови позивачам в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею є правомірними.

Щодо вимог позивачів про зобов'язання відповідача розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, то вони можуть бути задоволені лише за наявності протиправного рішення (нормативно-правового акта чи правового актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправними рішень та дій відповідача, а тому відмова у задоволення первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх дій не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 13 березня 2015 р.