Справа № 826/16440/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САТІС» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органомпроведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «СК «САТІС», ідентифікаційний код 22963118, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, про що складено відповідний акт від 02.10.2014 №460/1-26-50-22-02-22963118.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем підпунктів 135.5.14 та 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток від діяльності, іншої ніж страхова, на загальну суму 8869,00 грн., в тому числі, за ІІ-ІІІ квартали 2011 року на 4945,00 грн., за ІІ-IV квартали 2011 року на 8086,00 грн., за І квартал 2012 року на 138,00 грн., за І півріччя 2012 року на 633,00 грн., за 9 місяців 2012 року на 633,00 грн., за 2012 рік на 633,00 грн., за 2013 рік на 150,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.10.2014 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 9066,00 грн., в тому числі, 8869,00 грн. за основним платежем та 197,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення про задоволення позову, Окружний адміністративний суд м. Києва посилався на те, що відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з системного аналізу положень проаналізованого законодавства України, яке визначає особливості оподаткування страховиків, та наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САТІС» підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, особливості оподаткування страховиків у період здійснення господарських операцій між позивачем та ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада», ПрАТ «СК «Дніпроінмед» визначались статтею 156 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 3 п.п. 156.1.1 п. 156.1 ст. 156 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин) для цілей оподаткування під доходом від страхової діяльності розуміється сума доходів страховика, нарахована протягом звітного періоду, у тому числі (але не виключно) у вигляді страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами страхування, співстрахування і перестрахування ризиків на території України або за її межами протягом звітного періоду, зменшених з урахуванням вимог цього підпункту на суму страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами перестрахування. При цьому страхові платежі, страхові внески, страхові премії за договорами співстрахування включаються до складу доходів страховика (співстраховика) тільки в розмірі його частки страхової премії, передбаченої договором співстрахування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про страхування» перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у випадку укладення страховиком договорів страхування та подальшого перестрахування цих страхових ризиків у перестраховика, суми коштів за договорами перестрахування включаються до доходу від страхової діяльності саме перестраховика, а не первинного страховика.

Зі змісту акта перевірки убачається, що висновок про заниження позивачем податку, мотивований тим, що позивачем здійснено операції з передачі ризиків у перестрахування з підприємствами-перестраховиками, які задіяні у схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальний страховий захист прийнятих ризиків, а саме: ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед», що підтверджується висновками перевірок контролюючих органів щодо дотримання зазначеними платниками податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства у період, протягом якого позивачем було укладено з цими платниками податків договори перестрахування, які викладені у відповідних актах перевірок ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

В матеріалах справи наявні копії договорів про співпрацю в галузі факультативного перестрахування (ретроцесії): від 03.09.2007 №ВУ-0903/65, укладеного між ТДВ «СК «Відродження України» та ПрАТ «СК «САТІС», від 13.03.2009 №13/03/09/С, укладеного між АСТЗТ «Діпроінмед» та ПрАТ «СК «САТІС», предметом яких є загальні умови конкретних договорів перестрахування, які сторони мають намір укласти надалі, та спільна діяльність в сфері факультативного перестрахування, відповідно.

Згідно з умовами вказаних договорів, кожна зі сторін може приймати від іншої сторони або передавати їй на перестрахування ризики.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПрАТ «СК «САТІС» передано у перестрахування ПрАТ «СК «Дніпроінмед» страхові ризики по страхувальникам: Загальноосвітній навчальний заклад «Ліцей Міжрегіональної Академії управління персоналом», ФОП ОСОБА_3, Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, УДСО ГУМВС України в м. Києві, Університет банківської справи Національного банку України на загальну суму 4890,74 грн. відповідно до ковернотів від 30.03.2012 №47395/Д, від 03.04.2012 №47406/Д, від 14.05.2012 №6902/Д, від 12.11.2012 №47627/Д, від 01.02.2013 №47763/Д, від 15.03.2013 №47850/Д, від 22.03.2013 №47855/Д, від 27.03.2013 №47816/Д.

Згідно з договорами перестрахування від 27.07.2011 №1-0711/ВУ, від 31.08.2011 №1-0811/ВУ, від 31.10.2011 №1-1011/ВУ ПрАТ «СК «САТІС» передало у перестрахування ТДВ «СК «ідродження України» страхові ризики по страхувальникам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Центр сучасної хореографії, ТОВ «Весела», ТОВ «Вересень», Славістичний університет, ПП «Куб Люпус», ТОВ «Монтессорі», Державна академія житлово-комунального господарства, ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Перспектколор», ОСОБА_6, ПП «Варіантпрес-В», ОСОБА_7, ТОВ «Аріал», ОСОБА_8, Київська обласна бібліотека для дітей, ГО «Нове життя», ПП «Експрес-Авто» на загальну суму 35156,00 грн.

Сплата позивачем перестрахувальних премій за вказаними договорами підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, виписками з банківського рахунку позивача, які надавались до перевірки, за наслідками якої прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 987 Цивільного кодексу України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Приписами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про страхування» встановлено, що договори перестрахування підлягають реєстрації в порядку, затвердженому Уповноваженим органом.

Відповідно до п. 2 «Порядку реєстрації договорів перестрахування», затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.03.2011 №153, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.05.2011 за №642/19380 (в редакції, чинній на час укладення позивачем договорів перестрахування страховиком (цедентом, перестрахувальником)-резидентом у Держфінпослуг реєструються: договори перестрахування, укладені із страховиками (перестраховиками)-нерезидентами; договір перестрахування (договори перестрахування), укладений (укладені) з одним і тим самим страховиком (перестраховиком)-резидентом, у разі якщо сума перестрахового (перестрахових) платежу (платежів) за ним (ними) дорівнює (дорівнюють) або перевищує (перевищують) протягом календарного року сумарно 150000 гривень. Інші договори перестрахування підлягають реєстрації у страховика (перестраховика) та страховика (цедента, перестрахувальника).

Оскільки, перевіркою не встановлено, що ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед» є нерезидентами, а також враховуючи те, що сума перестрахових платежів за вказаними вище договорами перестрахування не перевищувала 150 тис. грн., укладені між позивачем та ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада», ПрАТ «СК «Дніпроінмед» договори перестрахування не підлягали реєстрації у Держфінпослуг.

Також перевіркою не встановлено жодного випадку незабезпечення реального страхового захисту ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед» прийнятих ПрАТ» СК «САТІС» на перестрахування ризиків, зокрема, невиплати вказаними перестраховиками страхових виплат по страховим випадкам перестрахувальнику.

Посилання апелянта на акти перевірок ТДВ «СК "Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед» і зазначені в них обставини не спростовують наданих позивачем первинних документів та не беруться судом до уваги, оскільки правильність ведення страховиками податкового обліку з податку на прибуток має підтверджуватися відповідними засобами доказування, якими в даному випадку є договори перестрахування, які містять усі необхідні відомості щодо змісту та обсягу спірних господарських операцій.

Акти перевірок контрагентів позивача не є належним доказом недійсності всіх правочинів ПрАТ «СК «САТІС», укладених з цими контрагентами, оскільки це суперечить вимогам частин другої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України, згідно з якими підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Інших законних підстав вважати вказані правочини недійсними чи фіктивними відповідачем не доведено, а судом під час судового розгляду таких не встановлено.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податків, додержання податкової дисципліни контрагентами платника податків не може негативно впливати на податковий облік такого платника податків.

Колегія суддів вважає, що наведені в акті перевірки висновки про проведення позивачем господарських операцій з передачі ризиків у перестрахування з підприємствами-перестраховиками, які задіяні у схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальний страховий захист прийнятих ризиків, заниження позивачем податку на прибуток є необґрунтованими і безпідставними, оскільки всупереч пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України зазначені відповідачем без належних і достатніх матеріалів, які достовірно підтверджували відповідні юридичні факти і могли бути підставою для таких висновків.

За наведених вище обставин судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що укладені між ПрАТ «СК «САТІС» та ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада», ПрАТ «СК «Дніпроінмед» договори перестрахування, а також укладені між ними договори про співпрацю в галузі факультативного перестрахування в сукупності із доказами, які підтверджують оплату відповідних господарських операцій, є належними та достатніми доказами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій позивача щодо перестрахування з ТДВ «СК «Відродження України»/СК «Рада» та ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.