Справа № 826/1360/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/63086/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва, Управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі міста Києва про визнання незаконною бездіяльностю та стягнення коштів, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому просила визнати протиправною бездіяльність УПФ України в Солом'янському районі м. Києва щодо не внесення подання про повернення позивачу помилкового сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15920 грн.; стягнути з управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва на користь позивача кошти в розмірі 15920,00 грн. шляхом списання з відповідного бюджетного рахунку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність УПФ України в Солом'янському районі м. Києва щодо внесення подання до управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15920,00 грн.;

- зобов'язано УПФ України в Солом'янському районі м. Києва внести подання до управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15920,00 грн.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування покладається на осіб лише у випадку відчуження, а не при купівлі легкових автомобілів, а тому сума помилково сплаченого позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування підлягає поверненню.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, відповідачу не надано підтвердження того, що позивач придбала у ТОВ «Ауді-центр Київ» транспортний засіб марки «AudiA7» д.н.з. НОМЕР_1 - 22.06.2012 року, зокрема відсутній договір купівлі-продажу.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

20.06.2012 року позивач придбала легковий автомобіль марки «AudiA7» д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується договором купівлі-продажу № АФ12133 від 20.06.2012 року, укладеним між нею та ТОВ «Ауді-Центр Київ».

Відповідно до умов вказаного договору згідно з актом прийому-передачі від 22.06.2012 року ТОВ «Ауді-Центр Київ» 22.06.2012 року передало позивачу придбаний нею автомобіль.

У зв'язку з придбанням автомобіля позивач сплатила до Пенсійного фонду України збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15920 грн., що підтверджується квитанцією № 15ПП309 від 30.06.2012 року.

Надалі позивач неодноразово зверталася до УПФ України в Солом'янському районі м. Києва із заявою про внесення подання про повернення їй помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 15920 грн. Відповідачем не було прийнято рішення про задоволення чи відмову у задоволенні вищевказаної заяви позивача.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) (в редакції чинній на момент придбання позивачем автомобілю), визначено виключний перелік осіб-платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Отже, відповідно до цього Закону (в редакції чинній на момент придбання позивачем автомобілю) обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування покладається на осіб лише у випадку відчуження, а не при купівлі легкових автомобілів.

Згідно з пунктом 3 Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевого бюджетів (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Враховуючи викладене та надані позивачем докази щодо придбання автомобіля та помилкової сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15920,00 грн., а також її звернення до УПФ України в Солом'янському районі м. Києва щодо повернення вищевказаних коштів, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що бездіяльність УПФ України в Солом'янському районі м. Києва щодо не внесення до органу Казначейства подання про повернення позивачу 15920 грн. є протиправною.

Суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими доводи УПФ України в Солом'янському районі м. Києва про те, що відсутні підстави для повернення позивачу вищевказаних коштів, оскільки ним не додано копію договору купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та передачу 22.06.2012 року ОСОБА_4 придбаного автомобіля, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про набуття позивачем права власності на цей автомобіль саме 22.06.2012 року. Крім того, при вирішення питання про повернення вищевказаних коштів, чинним законодавством не передбачено обов'язку платника надавати органам ПФ України копії договору про купівлю-продаж автомобіля.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 826/1360/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський