Справа № 804/7576/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 804/7576/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Пасічника А.М.

за участю представників:

позивачів: - Кузякова О.В. (за довіреностями від 28.05.2014 року та 10.07.2013 року),

відповідача: - Міщук Н.П. (посвідчення № 029708),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року

у справі № 804/7576/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нектар», товариства з обмеженою відповідальністю «Савалан-ЛТД»

до Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нектар», товариство з обмеженою відповідальністю «Савалан-ЛТД» звернулися у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури про визнання протиправною та скасування постанови про проведення перевірки від 20 травня 2014 року № 53.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровська міжрайонна екологічна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник позивачів заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників апелянта та позивачів, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дніпропетровським міжрайонним екологічним прокурором винесена постанова від 20 травня 2014 року № 53 «Про проведення перевірки», якою встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Нектар» та товариство з обмеженою відповідальністю «Савалан-ЛТД» використовують земельну ділянку, розташовану на березі річки Дніпро по вул. Набережна Леніна, 29 г в місті Дніпропетровську під розміщення кафе з порушенням вимог чинного земельного, водного та природоохоронного законодавства. Зокрема, за попередніми даними встановлено, що об'єкт громадського харчування по вул. Набережна Леніна, 29 г в місті Дніпропетровську надає відповідні послуги відвідувачам. Торгівельні палатки кафе розміщені на залізних конструкціях безпосередньо на річці Дніпро, що є порушенням статей 88, 89 Водного кодексу України. У зв'язку з чим постановлено: провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням вимог статей 4, 9, 40, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 44, 48, 49, 70, 88, 89, 105 Водного кодексу України, статей 66, 125-126 Земельного кодексу України, статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», статей 7, 17, 26, 27, 32, 33 Закону України «Про відходи», статей 7, 8, 9, 10, 12, 14-23 Закону України «Про звернення громадян» та інших вимог чинного законодавства в діяльності позивачів.

Вичерпний перелік конституційних функцій прокуратури як єдиної системи органів держави наведено у статті 121 Конституції України, а саме на прокуратуру покладаються: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; 5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Організація і порядок її діяльності згідно зі статтею 123 Конституції України визначаються як Законом, так і іншими законодавчими актами.

Положеннями частини 2 статті 5 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру не може покладатися виконання функцій, не передбачених Конституцією України і цим Законом.

Пунктом 9 Перехідних положень Конституції України встановлено, що прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію нагляду за додержанням і застосуванням законів та функцію попереднього слідства - до введення в дію законів, що регулюють діяльність державних органів щодо контролю за додержанням законів, та до сформування системи досудового слідства і введення в дію законів, що регулюють її функціонування.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про прокуратуру» предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів, у тому числі, є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності. Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

При цьому, прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Дії, передбачені пунктами 3, 4 та 5 частини першої цієї статті, можуть бути вчинені виключно під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

Згідно з статтею 21 Закону України «Про прокуратуру» перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань. У разі якщо захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави згідно із законом є компетенцією відповідних органів державного нагляду (контролю), перевірки проводяться з обов'язковим наданням оцінки щодо законності їх діяльності. У зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу державного нагляду (контролю) або відсутністю такого органу вживаються відповідні заходи прокурорського реагування, спрямовані на забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, інтересів держави.

За приписами частини 3 статті 21 Закону України «Про прокуратуру» для здійснення перевірки прокурор приймає постанову, в якій зазначає підстави, що свідчать про можливі порушення законності, та обґрунтовує необхідність вчинення дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 20 цього Закону.

Чинним законодавством України встановлено, що компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в даному випадку, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011, державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

При цьому, приписами пунктів 6.1-6.4 Наказу Генеральної прокуратури України № 3гн від 07 листопада 2012 року «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів» передбачено, що при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів органами державного нагляду (контролю) та управління особливу увагу звертати на законність проведення ними перевірок суб'єктів господарювання, прийняття рішень, які зупиняють господарську діяльність, анулюють документи дозвільного характеру або передбачають інші заходи, що обмежують законні права та інтереси таких суб'єктів. Не допускати підміни органів державного нагляду (контролю) та управління, не дублювати їх функцій. Не відображати роботу цих органів як результати нагляду за додержанням і застосуванням законів. За наслідками перевірок обов'язково надавати оцінку законності діяльності органів державного нагляду (контролю) та управління, уповноважених на захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави. Вживати відповідні заходи реагування у зв'язку з бездіяльністю органів державного нагляду (контролю) та управління або за відсутності такого органу з метою захисту прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави.

Пунктами 7.1-7.2 Наказу Генеральної прокуратури України № 3гн від 07 листопада 2012 року визначено, що перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів організовувати та проводити за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, матеріалами контролюючих органів, повідомленнями у засобах масової інформації та за власною ініціативою. Перевірки за заявами та скаргами фізичних і юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводити лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, державного нагляду (контролю), органами місцевого самоврядування, посадовими чи службовими особами відповідного рівня або неприйняття ними рішень з цих питань у встановлені строки. Перевірки за власною ініціативою проводити з урахуванням стану законності в регіоні, на підставі рішень колегій органів прокуратури, координаційних і міжвідомчих нарад, вимог інших організаційно-розпорядчих документів, доручень керівництва прокуратур вищого рівня.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дніпропетровським міжрайонним екологічним прокурором встановлено, що позивачі використовують земельну ділянку, розташовану на березі річки Дніпро по вул. Набережна Леніна, 29 г в місті Дніпропетровську під розміщення кафе з порушенням вимог чинного земельного, водного та природоохоронного законодавства, у зв'язку з чим прийнято постанову від 20 травня 2014 року №53 «Про проведення перевірки».

Разом з тим слід зазначити, що користування земельною ділянкою здійснювалось товариством з обмеженою відповідальністю «Нектар» на підставі Договору оренди земельної ділянки від 09 березня 2004 року строком дії до 18 лютого 2014 року, а також, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27 квітня 2006 року №1632, є власником об'єкта: літнє кафе літ. Н-1, загальною площею 44,9 кв.м та навіси літ. З, літ. И, літ. К, літ. Л., за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І.Леніна, 29 г, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 травня 2006 року.

Крім того, рішенням сесії Дніпропетровської міської ради від 21 травня 2008 року № 245/32 «Про надання згоди товариству з обмеженою відповідальністю «Нектар» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню літнього кафе, навісів по вул. Набережній В.І. Леніна 29 г» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню літнього кафе, навісів по вул. Набережній В.І.Леніна 29 г товариству з обмеженою відповідальністю «Нектар» та зобов'язано замовити у землевпорядній організації, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з попереднім отриманням вихідних даних для забезпечення цієї роботи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання відповідача на лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі керівнику товариства з обмеженою відповідальністю «Нектар» від 10 жовтня 2013 року № 7/9-1443 Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, в якості доказу наявності допущених позивачами порушень земельного законодавства, є безпідставними, оскільки даний лист навпаки свідчить про наявність у позивача 1 переважного права на викуп вищевказаної земельної ділянки, як власника об'єкта нерухомості розташованого на ній, та яка знаходиться у його користуванні.

Безпідставними є і посилання на інші підстави для проведення вказаної перевірки, зокрема на лист Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 29 травня 2014 року № 2272/04-14, заяву ОСОБА_5 від 02 червня 2014 року та копії акту від 09 липня 2012 року № 315, яким оформлена перевірка додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки та припису на усунення порушень вимог пожежної безпеки від 10 липня 2012 року, оскільки дані матеріали отримані відповідачем після винесення оскаржуваної постанови про проведення перевірки.

Щодо висновків про наявність допущених позивачами порушень вимог водного та природоохоронного законодавства, та наявності у зв'язку з цим відповідних підстав для її винесення в частині порушення статей 88, 89 Водного кодексу України, то жодних підстав, як то заяви, повідомлення про порушення законодавства або висновки компетентних органів чи будь-яких інших доказів для наявності вищевказаних висновків відповідачем не надано. При цьому, в матеріалах справи наявні копія свідоцтва про реєстрацію гідротехнічної споруди № СР-102-4-050-11 від 08 липня 2011 року на причал-площадку (плав-драйв) Жовтневий м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 29 г, експлуатуюча організація товариство з обмеженою відповідальністю «Нектар»; копія свідоцтва про реєстрацію гідротехнічної споруди № СР-102-4-051-11 від 08 липня 2011 року на причал-площадку (плав-драйв) Бабушкінський, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 29 г, експлуатуюча організація товариство з обмеженою відповідальністю «Нектар», у зв'язку з чим висновки відповідача в цій частині є недоведеними.

Аналізуючи вищевказані норми діючого законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що навіть враховуючи закріплені на законодавчому рівні повноваження прокурора на здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів у сфері охорони навколишнього природного середовища та земельних відносин, прокурор відповідно до статті 20 Закону України «Про прокуратуру» не наділений правом самостійно здійснювати перевірку, проведення якої відноситься до компетенції інших державних органів, в даному випадку державної екологічної інспекції України.

До того ж, відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про прокуратуру» відповідачем не надано ні заяв та повідомлень фізичних чи юридичних осіб, звернень та запитів депутатів, будь-яких висновків компетентних органів виконавчої влади, державного нагляду (контролю), органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб відповідного рівня або доказів неприйняття ними рішень з цих питань у встановлені строки, не надано також прокурором належних доказів наявності приводів для проведення перевірки з власної ініціативи.

Отже, відповідних доказів щодо обґрунтованості законних мотивів прийняття постанови від 20 травня 2014 року про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів відповідачем не надано, оскаржуване рішення прийнято без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Нектар» та товариства з обмеженою відповідальністю «Савалан-ЛТД».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим