Справа № 803/1410/13а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р. Справа № 876/10491/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: Остапчука Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги

Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВГП» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.06.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року в розмірі 6 742 827 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони мають право на суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вказані періоди в розмірі 6 742 827 грн., але Луцька ОДПІ, як орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, про відшкодування з бюджету на рахунок ПАТ «ВГП» зазначених сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не подала у своїх висновках, чим порушила ст.200 Податкового кодексу України та вчинила перешкоди для отримання позивачем сум податку на додану вартість з Державного бюджету України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «ВГП» (вул.Лазо, 7, м.Луцьк, 43020, , 6613 в АТ «ОТП Банк» у м.Києві, МФО 300528) суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року в розмірі 6 738 327 грн. (шість мільйонів сімсот тридцять вісім тисяч триста двадцять сім гривень).

Відповідачі постанову оскаржили, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подали апеляційні скарги, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційних скаргах покликаються на те, що під час відшкодування платникам податку на додану вартість застосовували наказ Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 року №68/23, яким затверджено «Порядок формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках», а також наказ Державної податкової адміністрації України від 24.05.2011 року №306 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (від'ємного значення податку на додану вартість)», що діяв на час спірних правовідносин. Так згідно п.5.5 цього наказу передбачено , що рішення, які передують фактові відшкодування ПДВ з бюджету, приймаються з урахуванням норм законодавства, урядових доручень, окремих постанов Кабінету Міністрів України, обсягів бюджетного відшкодування ПДВ, визначеного розписом Міністерства фінансів України.

Судом не враховано, що довідками та актами перевірок Луцької ОДПІ частково підтверджено суми відшкодування податку на додану вартість позивачу за жовтень, листопад 2011 року, січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року, а тому надіслання висновків до Державного казначейства України буде здійснюватися за погодженням Міністерства доходів і зборів України.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Остапчук Я.В. надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправної бездіяльності Луцької ОДПІ висновок про відшкодування з бюджету на рахунок ПАТ «ВГП» сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 6 738 327 грн. за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області не подавався, суд вважає за можливим застосувати обраний позивачем спосіб захисту та стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «ВГП» зазначену суму бюджетної заборгованості.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 7 червня 1993 року виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області проведено державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «ВГП». Підприємство є платником податків, в тому числі ПДВ, та знаходиться з 30 серпня 1998 року на податковому обліку в Луцькій ОДПІ. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №139492, свідоцтвом №100296974 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 17.07.1997 року, довідкою Луцької ОДПІ від 03.08.2010 року №712 про взяття на облік платника податків.

За результатами господарської діяльності позивач подав за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року до Луцької ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування від 16.11.2011 року, 16.12.2011 року, 20.02.2012 року, 16.03.2012 року, 18.04.2012 року, 16.05.2012 року, 19.07.2012 року, 16.08.2012 року, 17.09.2012 року, 18.10.2012 року, в яких відобразив суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальну розмірі 6 767 827 грн.

Луцькою ОДПІ за результатами документальних позапланових виїзних перевірок ПАТ «ВГП» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вказані в деклараціях з податку на додану вартість періоди діяльності підтверджено суму бюджетного відшкодування у загальному розмірі 6 742 827 грн. та не підтверджено на суму 24 469,90 грн. за квітень 2012 року. Зазначене підтверджується довідками та актами Луцької ОДПІ, а саме: довідками від 04.01.2012 року №7/23-3/01880724, від 03.02.2012 року №582/23-3/01880724, від 02.04.2012 року №462/15-3/01880724, від 17.05.2012 року №1238/15-3/01880724, від 07.09.2012 року №4322/15-3/01880724, від 12.10.2012 року №5274/15-3/01880724, від 13.11.2012 року №6078/15-3/01880724, від 25.12.2012 року №7412/15-3/01880724. З урахуванням розбіжностей між податковим органом та платником податків щодо сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість позивачем зменшено розмір позовних вимог та заявлено до відшкодування 6 738 327 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Луцька ОДПІ не подала органу державного казначейства висновку про відшкодування позивачу з Державного бюджету України зазначеної суми, яка на даний час є невідшкодованою.

Згідно п.п.14.1.18 п.14.1 ст.18 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

На підставі п.200 7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно пунктів 200.10, 200.11 ст.200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 ст. 200 ПК України).

Згідно з абз. а) п.200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 200.7., 200.8, 200.10 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що платник податків має право на бюджетне відшкодування тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив у попередніх податкових періодах, за наявності у нього від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом у поточному та попередньому податковому періоді.

Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що різниця між сумою податкового зобов'язання звітних податкових періодах та сумою податкового кредиту таких звітних податкових періодах мала від'ємне значення. в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року.

Актами перевірок від 02.07.2012 року №2168/15-3/01880724 та від 18.07.2012 року №2276/15-3/01880724 встановлено порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України та завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 24 470 грн., проте ця сума не включена платником податків до бюджетного відшкодування. Решта сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість підтверджена довідками Луцької ОДПІ, якими не встановлено порушень під час їх включення до податкових декларацій з ПДВ.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що доводи представника Луцької ОДПІ про те, що питання про бюджетне відшкодування сум ПДВ вирішуватиметься із врахуванням обсягів бюджетного відшкодування ПДВ не слід брати до уваги, оскільки заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування підтверджена довідками Луцької ОДПІ і право на її відшкодування законодавчо визначено в Податковому кодексі України, а відтак у відповідача 1 є всі достатні підстави для подачі висновку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів про відшкодування ПАТ «ВГП» 6 738 327 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Згідно пунктів 200.12 та 200.13 ст. 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 200.17 ст. 200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погодилась колегія суддів, що внаслідок протиправної бездіяльності Луцької ОДПІ висновок про відшкодування з бюджету на рахунок ПАТ «ВГП» сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 6 738 327 грн. за жовтень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області не подавався, суд вважає за можливим застосувати обраний позивачем спосіб захисту та стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «ВГП» зазначену суму бюджетної заборгованості.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року у справі №803/1410/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний