Справа № 2-а-19236/11
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Скорочене провадження)

13.12.2011 року суддя Московського районного суду м. Харкова Харченко А.М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Московської районної ради м. Харкова про встановлення, перерахунок та стягнення заборгованості з виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити термін строку звернення до суду, починаючи з 01.01.2006 року, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення в Харківській області по призначенню та виплаті одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, протиправними, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення в Московському районі м. Харкова зробити перерахунок та виплату одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи »№ 796-ХІІ від 28.02.91 р., в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

- інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних плат;

- дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат;

- сім'ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат;

- батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАСУ у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу.

Розміри компенсацій на оздоровлення визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. В підпункт 11 пункту 28 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік текст ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в такій редакції: „Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 року № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці" у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомоги, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. № 489-У на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», гарантії їх соціального захисту»в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39,41, 43, 44,45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. п. 13, 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. № 489-V втратили чинність 09 липня 2007 року.

Згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню і виплаті допомог та контролю за призначенням і виплатою пенсій, одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю позивач отримував у серпні 2010 року у розмірі 284,40 грн., однак, розмір вказаної допомоги є значно нижчим, ніж передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 11, 94, 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради щодо відмови у перерахунку та виплаті різниці одноразової грошової компенсації ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради перерахувати та виплатити різницю одноразової грошової компенсації ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко А.М.