Справа № 804/4977/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015 м. Київ К/800/38468/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Загороднього А.Ф., Зайцева М.П.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та

ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року

у справі № 804/4977/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль»

до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової Дніпропетровської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» звернулось (далі - ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ») в суд з позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення №/9997 від 15 березня 2013 року, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 1 200 636,38 грн., за штрафними санкціями - 600 979,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що грошове зобов'язання було визначено позивачем самостійно ще до проведення перевірки, відповідна сума набула статусу узгодженого податкового зобов'язання та статусу податкового боргу. Тому, відповідач не мав права збільшувати суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 200 636,38 грн., яка не була занижена позивачем на момент проведення перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано противоправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової Дніпропетровської області Державної податкової служби №/9997 від 15 березня 2013 року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 200 939,38 грн. за основним платежем.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та прийняте нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 14 січня 2013 року по 08 лютого 2013 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, результати якої оформлено актом №1815/57/17.2-27/00130820 від 12 лютого 2013 року (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема підпункту 164.2.2 пункту 164.2. статті 164, абзацу «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у зв'язку з чим донарахуванню підлягає сума з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 303 грн., та підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України, за змістом яких податок сплачується до бюджету під час виплати оподаткованого доходу єдиним платіжним документом, у зв'язку з чим узгоджене податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб становить 1 200 636,38 грн.

15 березня 2013 року на підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/9997, яким позивачу визначена сума грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 1 200 939,38 грн., за штрафними санкціями - 600 979,70 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку щодо необґрунтованості вказаних висновків податкового органу і, як наслідок, неправомірного прийняття спірного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 200 939,38 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, виходячи з наступного.

Положеннями підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

У відповідності до статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної.

Положенням підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Разом з тим, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункт 168.1 статті 168 ПК України).

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, серед іншого, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

За змістом пункту 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку-фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з травня 2012 року по грудень 2012 року виплата заробітної плати працівникам позивача здійснювалась шляхом примусового списання грошових коштів з арештованих поточних рахунків товариства, при цьому обов'язок з перерахування податку на доходи фізичних осіб, виплачені у вказаному періоді, в розмірі 1 200 636,38 грн. податковим агентом - позивачем не виконаний під час виплати таких доходів, проте така сума податку відображена позивачем в Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, за 1-4 квартали 2012 роки, що не заперечується відповідачем. Крім того, позивачем не нарахований/перерахований податок на доходи фізичних осіб на нараховану/перераховану премію до дня 8 березня 2012 року в розмірі 150 грн. та не перерахований податок на доходи фізичних осіб в розмірі 153 грн. з суми сплаченого 16 лютого 2012 року адміністративного штрафу на фізичну особу ОСОБА_3, який є працівником позивача, в розмірі 1 020 грн. за рахунок підприємства.

Положеннями пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (підпункт 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 ПК України), та суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом (абзац «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Судами встановлено, що сума податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 200 939,38 грн. (1 200 636,38 грн.+150 грн.+153 грн.) була сплачена позивачем 11 грудня 2012 року, 23 січня 2012 року та 31 січня 2013 року, про що свідчать платіжні доручення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що на момент проведення перевірки, складання Акту перевірки та прийняття на його підставі податкового повідомлення-рішення №/9997 від 15 березня 2013 року у податкового органу були відсутні підстави, передбачені підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, для визначення ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 1 200 939,38 грн. за основним платежем.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Оскільки факт неперерахування позивачем до бюджету станом на дати виплати фізичним особам доходів податку з таких доходів в сумі 1 200 939,38 грн. встановлено, застосування до підприємства штрафних санкцій в розмірі 600 979,70 грн. є правомірним.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній

М.П. Зайцев