Справа № 815/481/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/481/14

Категорія: 10.4.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачем подано до суду позов, у якому заявлено вимоги до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо: переведення квартири АДРЕСА_1 у склад службового житла; визнання позивача таким, що не має права на отримання житла; розподілу даної квартири ОСОБА_2 . Також заявлено вимогу про зобов`язання відповідача скасувати протокол №7 від 05.01.2006 року та №8 від 02.02.2006 року, в частині включення вищевказаної квартири до службового складу, розподілу її ОСОБА_2 та залишити квартиру за ОСОБА_1 .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог не відповідає фактичним обставинам справи, так як позивач знав про оскаржуване рішення ще у листопаді 2007 року, під час розгляду інших судових справ, проте з позовом до суду останній звернувся лише у січні 2014 році, що вказує на безумовний пропуск процесуального строку.

Крім того апелянтом зазначено, що позивач взагалі не мав права на отримання вказаного службового житла, а тому попереднє рішення житлової комісії про надання квартири є неправомірним.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначено про відсутність правових підстав для переведення його квартири, на яку ним отримано ордер, у склад службового житла та перерозподіл її іншій особі, а тому позовні вимоги задоволено правомірно.

Третьою особою не надано заперечень ані у суді першої ані у суді апеляційної інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку із неявкою відповідача та третьої особи та поданням відповідного клопотання від позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що протоколом житлової комісії №2 від 15.08.1992 року в/ч НОМЕР_2 позивача включено до списку осіб на квартирний облік для отримання житлової площі з 25.06.1992 року.

Згідно наказу командувача 60 корпусу Протиповітряної оборони №013-ПМ від 03.11.2003 року - позивача звільнено у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу та залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок фондів військової частини.

Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_3 , яке оформлено протоколом №15 від 29.11.2004 року - позивачу розподілено квартиру АДРЕСА_1 та 23.01.2006 року його знято з квартирного обліку.

Виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради видано позивачу ордер №150 від 23.01.2006 року на право заняття вищевказаної квартири, проте житловою комісією в/ч НОМЕР_1 (яка є правонаступником в/ч НОМЕР_3 ) своїм рішенням від 05.01.2006 року, яке оформлено протоколом №7 та протоколом №8 від 02.02.2006 року визнано позивача таким, що незаконно отримав квартиру і включено належну йому квартиру АДРЕСА_2 у склад службового житла та розподілено її ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаними діями та рішеннями житлової комісії, позивачем оскаржено їх до суду.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, що оскільки після отримання відповідного ордеру на житло у житлової комісії відсутні повноваження щодо скасування рішення про надання службового житла то це вказує на протиправність оскаржуваних дій та рішень відповідача.

Судова колегія частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 «Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» (яким врегульовано питання надання службового житла військовослужбовцям та який діяв на час виникнення спірних правовідносин) -забезпечення військовослужбовців, працівників (невійськовослужбовців) житлом за рахунок фондів Міністерства оборони України здійснюється шляхом: власного житлового будівництва; пайової участі у житловому будівництві з виконавчими комітетами Рад народних депутатів, підприємствами і організаціями; кооперативного та індивідуального житлового будівництва; придбання житла; будівництва житла за кошти інвесторів.

Згідно з п.10 Положення - облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень.

Відповідно до п.14 Положення - жилі приміщення військовослужбовцям надаються за рішенням житлової комісії військової частини, погодженим з начальником квартирно-експлуатаційної частини району.

Списки розподілу жилої площі по військовій частині з необхідними документами направляються через квартирно-експлуатаційну частину району за затвердження начальнику гарнізону.

Затверджений начальником гарнізону список передається на затвердження і оформлення ордерів виконавчому комітету відповідної Ради народних депутатів, а в закритих військових містечках є підставою для оформлення ордерів квартирно-експлуатаційною частиною району.

Відповідно до п.25 Положення - рішення про надання жилого приміщення може бути переглянуто до видачі ордера, якщо з`ясуються обставини, які не були раніше відомі і могли вплинути на зазначене рішення.

Згідно з п.27 Положення - на підставі рішення про надання жилого приміщення виконавчий комітет Ради народних депутатів, а в закритих військових містечках - квартирно-експлуатаційні частини району, видають ордер на вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення.

Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР - жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Відповідно до п.4 цього Положення - до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення.

Згідно з п.19 Положення - рішення про надання службового жилого приміщення може бути переглянуто до видачі ордера, якщо виявляться обставини, які не були раніше відомі й могли вплинути на вказане рішення.

Відповідно до ст.ст.58, 59 Житлового Кодексу Української СРСР - на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.159 КАС України - судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_3 , яке оформлено протоколом №15 від 29.11.2004 року - позивачу розподілено квартиру АДРЕСА_1 (а.с.49) та підставі даного рішення, Виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради видано позивачу ордер №150 від 23.01.2006 року на право заняття вищевказаної квартири (а.с.153).

У зв`язку із встановленням певних порушень при розподілу службових квартир у даному будинку, житловою комісією в/ч НОМЕР_1 (яка є правонаступником в/ч НОМЕР_3 ) прийнято рішення, яке оформлено протоколом №7 від 05.01.2006 року (а.с.53) та №8 від 02.02.2006 року (а.с.57) про включення квартири АДРЕСА_2 до складу службового житла та її розподілу ОСОБА_2 .

За результатом встановлених обставин колегія суддів вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки після видачі Виконкомом ордеру на зайняття житлового приміщення, у житлової комісії відсутні повноваження на скасування рішення про розподіл службового житла. У вищевказаних Порядках, якими врегульовано питання забезпечення військовослужбовців службовим житлом, прямо передбачено, що рішення про надання службового жилого приміщення може бути переглянуто тільки до видачі ордера.

Посилання апелянта на те, що позивачем незаконно отримано дану службову квартиру, не впливають на протиправність прийнятого рішення, оскільки житлова комісія мала змогу захистити свої порушені права та інтереси у встановленому законом порядку, шляхом оскарження виданого ордеру, а вчинені у даному випадку дії не відповідають вимогам закону.

Крім того відповідач не мав право одноосібно повертати зайняте приміщення до складу службового житла, оскільки вказані дії можливо вчинити лише за умови, що спірне приміщення є вільним та лише відповідний Виконком наділений такими повноваженнями.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження вищевказаних рішень житлової комісії, оскільки питання поважності пропуску даного строку вже вирішено ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 року, яка набрало законної сили та є обов`язковою до врахування (а.с.26).

Необґрунтованими є також посилання апелянта на те, що оскаржувані рішення вже були предметом судового розгляду, у справі №2-а-84/2006, оскільки з наданих до апеляційного суду копій судових рішень вбачається, що по вказаній справі позивачем виступав ОСОБА_2 і ним оскаржено рішення Хлібодарської селищної ради №11 від 26.01.2006 року та ордер №162 від 13.02.2006 року, тобто вказаний спір немає жодного відношення до даної справи.

Разом з тим судова колегія звертає увагу на той факт, що у позовній заяві ОСОБА_1 викладено вимоги, які за своєю суттю не в повній мірі направлені на захист прав та інтересів останнього, а тому, у відповідності до вимог ст.ст.11, 162 КАСУ, колегія зазначає.

Оскаржуване рішення відповідача, яке оформлено протоколом №7 від 05.01.2006 року, самостійно скасовано відповідачем у наступному рішенні, яке оформлено протоколом №8 від 02.02.2006 року (а.с.58), тобто по даній позовній вимозі відсутній предмет спору, що є підставою для відмови в цій частині позову.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, оскільки права та інтереси ОСОБА_1 порушено кінцевим результатом таких дій, а саме рішенням житлової комісії, яке оформлено протоколом №8 від 02.02.2006 року. Так само невірно позивачем обрано спосіб захисту порушеного права щодо зобов`язання відповідача скасувати оскаржуване рішення, оскільки після встановлення протиправності прийнятого рішення в частині, що стосується ОСОБА_1 , саме суд й повинен скасувати неправомірне рішення.

Не підлягає задоволенню й позовна вимога про залишення квартири АДРЕСА_2 за позивачем, оскільки на даний час фактичним користувачем даної квартири є саме ОСОБА_1 та скасувавши вищевказане рішення судом належним чином захищено права позивача.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням, яке оформлено протоколом №8 від 02.02.2006 року відмінено попередній протокол житлової комісії в/ч НОМЕР_3 №15 від 29.11.2004 року, яким вищевказану квартиру розподілено позивачу.

Позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій житлової комісії щодо позбавлення ОСОБА_1 права на службове житло, проте судова колегія вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, в частині відміни протоколу №15 від 29.11.2004 року, оскільки саме цією частиною рішення й позбавлено позивача права на службове житло.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то судовий збір, сплачений позивачем, підлягає частковому стягненню з Державного бюджету України, на підставі ч.3 ст.94 КАС України, у розмірі 30,40 грн., а судовий збір сплачений апелянтом відшкодуванню не підлягає, на підставі ч.2 ст.94 КАС України, оскільки по справі відсутні судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлено протоколом №8 від 02 лютого 2006 року, в частині відміни протоколу №15 від 29.11.2004 року, надання статусу службового житла квартирі АДРЕСА_1 , та в частині розподілення даної квартири підполковнику ОСОБА_2 .

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подання позовної заяви, у розмірі 30,45 гривень (тридцять гривень сорок п`ять копійок).

Сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, у розмірі 37,30 гривень, покласти на Житлову комісію військової частини НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло