Справа № 195/136/15-а
Суддя: Скрипченко Д. М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/136/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.02.2015 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, Волкова Олега Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора ДПС взводу №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, Волкова Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС1 №847123 від 22.01.2015 року, винесену інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області старшим прапорщиком міліції Волковим О.В., про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 22.01.2015 року відносно нього відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АВ2 №438842 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ПС1 №847123, у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Суть правопорушення полягає у тому, що 22.01.2015 року о 12.15 годині позивач керував автомобілем марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.Істоміна 151, у м.Запоріжжі проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив вимоги 8.7.3. "г" Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає її такою, що складена безпідставно та необґрунтовано.

Позивач, рухаючись на автомобілі у вказаному місці, він дійсно проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що змусило його завершити маневр для уникнення можливих наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Під'їжджаючи до перехрестя на світлофорі мигав сигнал зеленого кольору, а в момент проїзду перетину перехрестя увімкнено було жовтий сигнал.

Відповідно до п. 8.7,3. "г" Правил дорожнього руху України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, що він не заперечує.

Отже, позивач починав виїзд на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, який згідно п. 8.7.3 "в" дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; продовжував рух на жовтий, а потім червоний сигнал світлофора.

Однак, відповідач, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності та накладаючи адміністративне стягнення не врахував ті об'єктивні обставини, що спонукали позивача завершувати маневр проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора.

Слідуючи п.16.8. Правил дорожнього руху України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Рухаючись на автомобілі на той час, позивач у першу чергу враховував погодні умови та мокрий стан дорожнього покриття, а отже, при різкому гальмуванні керований ним автомобіль міг зупинитися на перетині доріг перехрестя, що і створило б аварійну обстановку. Між тим, позивач враховував також наявність іншого транспорту, що рухався у попутному напрямку позаду його автомобіля, транспортних засобів, що знаходилися у перпендикулярному положенні вулиць перехрестя, а також безпеку проїзду перехрестя як для себе, так і для інших учасників дорожнього руху.

Саме після того, як позивач врахував дорожню обстановку, впевнившись, що завершити проїзд перехрестя під час зміни сигналів світлофора буде небезпечним маневром, після чого здійснив виїзд на зелений миготливий сигнал світлофора, а завершив проїзд перехрестя на жовтий сигнал.

Під час складання протоколу, інспектор не надав позивачу жодного доказу, який би підтверджував його обвинувачення в порушенні ним ПДР. Отже, обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а не на фактах, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, направив до суду заперечення проти позову, посилаючись на повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

В своєму запереченні відповідач просить суд у позові ОСОБА_1 відмовити.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2015 р. інспектором ДПС взводу №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, Волковаим О.В.складено протокол в справі про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що 22.01.2015 року о 12.15 годині позивач керував автомобілем марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.Істоміна 151, у м.Запоріжжі, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора «жовтий», чим порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення КУпАП. Згідно постанови винесеної даним інспектором позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Як вбачається з протоколу позивач не визнав порушення, що ставилось йому за вину та зазначив, що він був змушений проїхати перехрестя на заборонений сигнал світлофора «жовтий» щоб не здійснювати аварійну небезпечну ситуацію.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію).

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття провадження у справі.

Відповідно до 12.6. інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26.02.2009 № 77, яка набрала чинності з 18.05.2009 року підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4.2. Інструкції № 1, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності.

Враховуючи те, що позивач не визнав своєї вини та посилався під час оформлення матеріалів інспектором ДПС на вище зазначені обставини, а також те, що згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача і вважає за можливе покласти їх в основу постанови суду, оскільки відповідачем останні не спростовані. Крім того, суд вважає, що відповідачем не було виконано вимог інструкції та КУпАП, оскільки незважаючи на те, що позивач не визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставилось йому за вину працівник ДПС не вжив заходів для забезпечення доказів, зокрема не допитав свідків, хоча зважаючи на час та місце складання протоколу та постанови мав можливість та повинен був це зробити.

Суд, вислухавши позивача, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а винесена ним постанова не може вважатися законною, тому остання підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 6, 7-12, 17, 69-72, 102, 158 - 163, 167 КАС України, ст.ст.254, 258, 280, 287-289, 292, 293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС1 №847123 від 22.01.2015 року, винесену інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, старшим прапорщиком міліції Волковим Олегом Володимировичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/Д. М. Скрипченко

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко