Справа № 2а-3377/08/1170
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Справа № 2а-3377/08/1170.

провадження № 2-кас/811/2/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа - Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання незаконним штатного розпису та наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними штатний розпис Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації (далі - Управління) та накази від 01.11.2007р. № 65 про наступні істотні зміни умов та оплати праці та від 16.01.2008р. №3 о/с про звільнення ОСОБА_1 із посади головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій Управління, поновити ОСОБА_1 на цій посаді та стягнути з Управління на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до винесення судом рішення про поновлення на роботі, а також моральну шкоду в сумі 3000 грн..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 р. позов задоволено частково. Скасовано наказ Управління від 16.01.2008 р. №3 о/с "Про звільнення ОСОБА_1."; поновлено її на посаді головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій Управління; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 168,32 грн. та моральну шкоду в сумі 250 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі 823,02 грн. постанову допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2014 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 р. скасовано в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 13 168,32 грн. та моральної шкоди в сумі 250 грн., а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 р. залишено в силі (т.3 а.с.41-43).

Ухвалою судді від 20.01.2015р. справу №2а-3377/08/1170. (провадження №2-кас/811/2/15) в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні (т.3 а.с.46).

Позивач подала до суду письмові заяви, згідно з яких просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахування індексації заробітної плати та коефіцієнту підвищення заробітної плати, та моральну шкоду у розмірі 13000 грн. (т.3 а.с.65-68, 70-74).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди посилалася на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" здійснено підвищення на 45 % посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців апарату органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури, судів та інших органів. Таким чином, як зазначила позивачка, в зв'язку з тим, що судом доведено незаконне її звільнення з посади головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій Управління, позивач просить стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням індексації, премій, надбавок, відпускних, оздоровчих, рангу за період з 16.01.2008 р. по 15.06.2009 р.. Щодо моральної шкоди в розмірі 13 000,00 грн., позивач посилалась на те, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів, що їй заподіяно значних моральних та фізичних страждань, зокрема, вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 6 липня 2009 р., яким начальника Управління соціального захисту населення ОСОБА_2 визнано винною за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України - умисне нанесення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень. До того ж зазначала, що у неї значно погіршився стан здоров'я, їй була визначена група інвалідності спочатку третя, а потім друга, на утриманні знаходилася неповнолітня дитина.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в зв'язку з поганим станом здоров'я (т.3 а.с.101-102).

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення згідно яких зазначив, що зазначені моральні та фізичні страждання, на які посилається позивачка, не були підтверджені жодним доказом. Крім того, виплачувати моральну шкоду в розмірі, зазначеному позивачкою, немає можливості внаслідок скорочення фінансування на оплату праці працівників Управління. Відтак, відповідач вважає заявлені вимоги необґрунтованими та просить суд в їх задоволенні відмовити (т.3 а.с.117).

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що позивач у судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також неявку представників відповідача та третьої особи в судове засідання, які про розгляд справи були повідомлені вчасно та належним чином, здійснення подальшого розгляду справи можливо у порядку письмового провадження.

При цьому, згідно ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом №1 від 10.01.2006 р. "Про призначення та переведення начальників та спеціалістів управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації", відповідно до наказу МПСП України № 113 від 23.05.2005 р. "Про провадження в місцевих органах праці та соціального захисту населення єдиної технології прийому громадян, які звертаються за призначенням усіх видів допомог", наказу начальника УПСЗН РДА №280 від 20.12.2005 р. "Про внесення змін до штатного розпису УПСЗН РДА від 01.09.2005 р., ОСОБА_1 з 01.01.2006 р. була переведена на посаду головного спеціаліста інформатора-архіваріуса відділу грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації.

Наказом начальника управління праці та соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації № 65 від 01.11.2007 р. "Про наступні істотні зміни умов та оплати праці" попереджено ОСОБА_1, головного спеціаліста інформатора - архіваріуса відділу грошових виплат та компенсацій управління праці та соціального захисту населення РДА про наступні істотні зміни умов та оплати праці з 01.01.2008 р. і запропоновано посаду головного спеціаліста відділу грошових виплат та компенсацій УПСЗН РДА.

Згідно наказу №31 о/с від 30.11.2007 р. "Про внесення змін до штатного розпису УПСЗН РДА від 01.01.2007 р., відповідно постанови Кабінету Міністрів України №170 від 12.03.2005 р. "Про впорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій", наказу МПСП України №113 "Про впорядкування в місцевих органах праці та соціального захисту населення для єдиної технології прийому громадян, які звертаються за призначенням усіх видів соціальних допомог" і розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації від 30.11.2007 р. № 895-р "Про надання згоди на утворення нового структурного підрозділу в складі управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації" внесено зміни в штатний розпис УПСЗН РДА від 01.01.2007 р. з 01.12.2007 р., де виведено посади з штатного розпису УПСЗН РДА, зокрема, головного спеціаліста інформатора - архіваріуса відділу грошових виплат та компенсацій.

Відповідно до наказу начальника управління праці та соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації № 1 о/с від 14.01.2008 р. "Про переведення ОСОБА_1" ОСОБА_1, головного спеціаліста інформатора-архіваріуса відділу грошових виплат та компенсацій переведено на посаду спеціаліста 1 категорії відділу грошових виплат та компенсацій управління праці та соціального захисту населення з 14 січня 2008 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом № 3 від 16.01.2008 р. ОСОБА_1 звільнена з займаної посади на підставі ст.36 п.6 КЗпП України в зв'язку з істотними змінами умов праці.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 р. позов задоволено частково. Скасовано наказ Управління від 16.01.2008 р. №3 о/с "Про звільнення ОСОБА_1."; поновлено її на посаді головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій Управління.

Так, сторонами не заперечувалось, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.05.2009 року виконана, а позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу грошових виплат та компенсацій Управління.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2014 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року в частині скасування наказу від 16.01.2008 р. № 3 о/с "Про звільнення ОСОБА_1." та поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій Управління залишено в силі (т.3 а.с.41-43).

Позивач просить суд, з урахуванням підвищення посадових окладів, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунком помісячно з врахуванням збільшення заробітної плати, індексацій, премій, надбавок, відпускних, оздоровчих, рангу.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до пп."з" п.1 Порядку визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема вимушеного прогулу.

Згідно з абз.3, 8 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

У відповідності до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно до пп."б" та абз.2 п.4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В той же час, пунктом 10 Порядку визначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 р. №34 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України» передбачено, що з 1 лютого 2008р. вносяться зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Також визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання апарату органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури, судів та інших органів, вносяться зміни щодо підвищення на 45 відсотків посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Згідно з довідкою про суми нарахованої щомісячної заробітної плати ОСОБА_1 (т.3 а.с.80), загальна сума доходу за листопад та грудень 2007 року становить 1 868,82 грн. Проте, з урахуванням вимог п.4 Порядку, за вказаний період у позивача були виплати матеріальної допомоги у розмірі 115 грн. та за час відпустки у розмірі 54,74 грн., які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці. Тобто, сума доходу позивача за два попередні місяці до дня звільнення становить - 1699,08 грн. (1868,82 - 115 - 54,74) при загальній кількості робочих днів - 41.

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці до звільнення становить 41,44 грн. (1699,08 грн. : 41 день).

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 18.09.2007р. №6884/0/14-07/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2008 рік" кількість робочих днів у січні 2008 р. становить 21 робочий день, лютий - 21, березень - 20, квітень - 21, травень - 19, червень - 19, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 23, листопад - 20, грудень - 23.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 30.09.2008р. №10338/0/14-08/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009 рік" кількість робочих днів у січні 2009 р. становить 20 робочих днів, лютий - 20, березень - 21, квітень - 21, травень - 18.

При цьому, період вимушеного прогулу з 16.01.2008 р. (день звільнення) по 20.05.2009р. (рішення суду про поновлення на посаді) склав 336 днів: з 16.01.2008 р. - 12 робочих днів, лютий - 21, березень - 20, квітень - 21, травень - 19, червень - 19, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 23, листопад - 20, грудень - 23, січень 2009 р. - 20, лютий - 20, березень - 21, квітень - 21, травень - до 20.05.2009 р. - 11 днів.

До того ж, згідно пояснень відповідача, у період з 01.01.2008р. по 31.01.2008р. не відбувалося підняття посадових окладів та не проводилася індексація грошових коштів. З 01.02.2008 по 31.12.2008р. та з 01.01.2009р. по 20.05.2009р. відбувалося підняття окладів, та індексувалася заробітна плата, рахуючи лютий місяць 2008р. базовим (т.3 а.с.120).

Таким чином, з урахуванням положень п.10 Порядку та тієї обставини, що за період від часу звільнення позивача до часу поновлення її на роботі відбулося підвищення розміру посадових окладів, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення посадових окладів.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі №6-203цс14.

Так, з лютого 2008 року підвищився оклад головного спеціаліста відділу грошових виплат та компенсацій Управління з 607 грн. до 880 грн. (т.3 а.с.119), коефіцієнт підвищення складає 1,45 (880 : 607).

Зважаючи на середньоденну заробітну плату, визначену за два місяця до звільнення в сумі 41,44 грн. і загальну кількість робочих днів вимушеного прогулу у січні 2008 року у кількості 12 робочих днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за січень 2008 року становить 497,28 грн. (44,41 х 12).

Середньоденна заробітна плата, визначена за два місяця до звільнення становить 41,44 грн., при цьому з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів, середньоденна заробітна плата становить - 60,09 грн. (41,44 х 1,45).

Враховуючи кількість робочих днів вимушеного прогулу - 324 робочих дня (336 загальна кількість - 12), без урахування 12 днів січня місяця 2008 року, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по 20.05.2009р. становить 19 469,16 грн. (60,09 х 324).

Крім того, згідно довідки Управління від 18.11.2008р. №3144 при звільненні ОСОБА_1 у січні місяці були нараховані відпускні при звільненні у сумі 196,63 грн. та вихідна допомога при звільненні - 919,69 грн. (т.1 а.с.191)

Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 16.01.2008р. по 20.05.2009р. становить 18 850,12 грн. (19 469,16 + 497,28 - 196,63 - 919,69), який підлягав стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1.

Враховуючи те, що відповідачем на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2009 р. виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 168,32 грн. (т.3 а.с.120-124), стягненню підлягає - 5681,80 грн. (18 850,12 грн. - 13 168,32 грн.).

На підставі аналізу встановлених обставин та правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку про стягнення з Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5681,80 грн..

Згідно статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до пункту 2 якого визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

При цьому, згідно з пунктом 3 даного Порядку, до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. До того, ж Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, який застосовується при обчисленні середньої заробітної плати за вимушений прогул, не передбачено врахування індексації заробітної плати.

З огляду на викладені норми, середній заробіток за час вимушеного прогулу, обов'язок зі сплати якого покладається на роботодавця в разі поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, індексації не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 09 листопада 2011 року справа №6-35196св10.

Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації, премій, надбавок, відпускних, оздоровчих є такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині частково.

Так, стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За приписами ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.п.3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За приписами ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, позивач просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 13 000,00 грн. (т.3 а.с.70-74).

Суд погоджується з тим, що спірним наказом про звільнення без законних підстав, позивачці спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що остання зазначала фізичних, душевних, психічних страждань, була позбавлена доходу, змушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з незаконним звільненням у неї погіршився стан здоров'я, при цьому також була встановлена третя група інвалідності, а в подальшому друга. На утриманні у ОСОБА_1 знаходився неповнолітній син, який також потребував лікування (т.3 а.с.57-59). Крім того, судом враховується вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 6 липня 2009 р., яким начальника Управління соціального захисту населення ОСОБА_2 визнано винною за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (умисне нанесення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень).

Натомість, розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 13 000,00 грн., на думку суду, є явно завищеним та таким, що не буде відповідати характеру спричиненої шкоди.

Відтак, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача, на відшкодування моральної шкоди, 5 000 гривень.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо посилання відповідача на відсутність фінансування, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, постанова суду в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць, а саме в розмірі 1178,13 грн., підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 128, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 (ід.номер - НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 681 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 80 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн..

В іншій частині позовних вимоги відмовити.

Постанова суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1178 (одна тисяча сто сімдесят вісім) грн. 13 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина