Справа № 820/444/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

11 березня 2015 р. справа № 820/444/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагайдак В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить суд: прийняти рішення за цим позовом, яким скасувати постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Пікули В.Ю. від 13.05.2014р., у виконавчому провадженні ВП №42719983; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Щегульної Г.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), винесену 27.03.2014р. за виконавчим провадженням ВП №42719983.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що винесені відповідачем постанови від 27.03.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ( відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) та від 13.05.2014 року про перевірку виконавчого провадження, якою скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову від 27.03.2014 року - без змін, складені органом ДВС з порушенням норм законодавства внаслідок неправильного їх застосування, без належного дотримання приписів Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та належних строків пред'явлення виконавчих документів до виконання з урахуванням тієї обставини, що порушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративними в розумінні приписів КУпАП.

Представник позивача в судове засідання не прибув, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечував, обумовивши свою правову позицію пропуском позивачем відповідних строків, передбачених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», спірні постанови вважає правомірними.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, за порушення вимог п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» позивачем відносно ТОВ «Неаполіс» 10.07.2012 року винесено постанову № 107/12 про накладення штрафу у розмірі 11020 грн. ( а.с.10-11).

Оригінал даної постанови було надіслано рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідача для примусового виконання разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2014 року за вих.№ 7/26-9/1903/05 ( а.с. 12).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Щегульною Г.О. від 27.03.2014 року ВП № 42719983 було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеної постанови ( а.с.14). Дана постанова була отримана позивачем 24.04.2014 року, що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись за постановою органу ДВС від 27.03.2014 року позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження та у відповідній скарзі від 29.04.2014 року за № 7/26-9/2904/05 виклав свою позицію з цього приводу.

В обґрунтування зазначеної скарги стягувачем було зазначено, що ТОВ «Неаполіс» було скоєно порушення у сфері містобудівної діяльності, а тому, на підставі п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог ч.3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» строк пред'явлення зазначеної постанови від 10.07.2012 року становить 2 роки та спливає 10.07.2014 року. Позивачем її було завчасно надіслано для примусового виконання, а саме: 19.03.2014 року, тому відповідні строки пропущені не були. Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.03.2014 року ВП № 42719983 на думку позивача належить скасувати та вирішити питання про відкриття виконавчого провадження (а.с.15-17).

Орган ДВС, розглянувши дану скаргу 13.05.2014 року виніс постанову про перевірку виконавчого провадження ВП № 42719983, якою залишив її без задоволення, а постанову від 27.03.2014 року без змін посилаючись на пропуск стягувачем трьохмісячного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, що передбачено ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Правовідносини з приводу виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку унормовані Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено відповідні умови і порядок останнього.

Частиною1 та ч.2 ст.17 Закону України Закону «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року ( надалі - Закон № 606), визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В ч.1 ст.19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Водночас, частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» закріплені строки, протягом яких виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, а саме: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців. Як встановлено судовим розглядом, відповідачем при прийнятті спірних постанов було застосовано саме цю норму закону.

Постанова державної архітектурно - будівельної інспекції України від 10.07.2012 року № 107/12 є виконавчим документом у розумінні ст.17 Закону №606 та винесена відносно ТОВ «Неаполіс» за порушення у сфері містобудівної діяльності.

При її винесенні було встановлено, що дане товариство не виконало вимоги припису Інспекції від 02.04.2012 року про заборону експлуатації адміністративної будівлі після її реконструкції, не прийнятої в експлуатацію за адресою: м.Київ, Шевченківський район, вул.. Воровського, 4, 4-б чим порушило п.3 ч.4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У зв'язку з наведеним ТОВ «Неаполіс» було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.1 ч.6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР (надалі - Закон № 208/94-ВР) та накладено штраф у сумі 11020 грн.

Суд зазначає, що Законом № 208/94-ВР встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно ст. 1 цього Закону правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

При винесенні спірних постанов орган ДВС посилався на п. 1 ч. 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» з чого судом робиться висновок, що останнім вчинене ТОВ «Неаполіс» правопорушення визначено як адміністративний проступок та відповідно застосовано 3-місячний строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Між тим, в постанові від 10.07.2012 року № 107/12 про накладення штрафу у розмірі 11020 грн. ( а.с.10-11) зазначено про порушення вимог п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Аналізуючи дані норми права суд дійшов висновку, що невиконання чи неналежне виконання суб'єктами містобудування законодавства, що встановлює спеціальні будівельні норми та нормативи, державні стандарти та правила не несе характер адміністративного проступку, а отже відповідальність за такі порушення встановлюється не КУпАП, а спеціальним законодавством - Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Таким чином, постанова позивача № 107/12 від 10.07.2012 року відноситься до групи виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання котрих, згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», встановлюється спеціальним законом.

Зі змісту ст.4 Закону № 208/94-ВР вбачається, що строк пред'явлення до виконання постанови про правопорушення у сфері містобудівної діяльності становить 2 роки з моменту її винесення.

Отже, враховуючи диспозитивність приписів п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в розрізі спірних правовідносин, пред'явлення до виконання постанов про вчинення правопорушень у сфері містобудівної діяльності повинно вчинятись протягом 2 років з моменту винесення таких постанов.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що накладення штрафу на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не є адміністративним стягненням, викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/37241/13 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції про визнання незаконними та скасування припису та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона по справі повинна доказати ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

З урахуванням наведеного, з метою відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне скасувати постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Пікули В.Ю. від 13.05.2014р., у виконавчому провадженні ВП №42719983 та постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Щегульної Г.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), винесену 27.03.2014р. за виконавчим провадженням ВП №42719983.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про скасування постанов - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Пікули В.Ю. від 13.05.2014 р. у виконавчому провадженні ВП №42719983.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Щегульної Г.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), винесену 27.03.2014 р. за виконавчим провадженням ВП №42719983.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сагайдак В.В.