Справа № 320/1105/14-а
Суддя: Купавська Н. М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.03.2015
Справа № 320/1105/14-а
Провадження № 2-а/320/44/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Добровольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа служба у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання рішення протиправним та скасування його,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, який неодноразово уточнювали та в якому просять визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28 січня 2014 року за №3/1 «Про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1», що розташований АДРЕСА_1, батьками-вихователями якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 на уточненій позовній заяві від 30 квітня 2014 року (а.с.93-96) наполягав та пояснив, що у 2006 році між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з однієї сторони та виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради з іншої сторони була укладена угода про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу №1. Єдиним нормативним актом, який регламентує створення, діяльність, зобов'язання сторін та функціонування дитячого будинку сімейного типу є Постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 року за №564. В укладеній угоді від 2006 року чітко перелічені зобов'язання сторін та форми і доповнення, підстави розірвання угоди. Однак, 28.01.2014 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було ліквідовано даний будинок сімейного типу на підставі того, що 13.01.2014 року сплинуло 5 років після досягнення пенсійного віку молодшим із батьків-вихователів ОСОБА_1 та кількість вихованців не відповідала вимогам діючого законодавства. Дане рішення є протиправним, оскільки відповідно до абз.3 п.2 постанови КМ України за №564 вихованці перебувають в дитячому будинку сімейного типу до 18-ти років, а якщо продовжують навчання, то до 23-років. У вихователів ОСОБА_1 на утриманні перебувають 8 дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є студентами ПТУ, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а над іншими дітьми: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 встановлена опіка. Всі ці діти проживають разом в сім'ї ОСОБА_9. Крім того, п.5 угоди №1 від 03.07.2006 року передбачено, що у разі порушення та неналежного виконання умов цієї Угоди кожна із сторін має право звернутися до суду, а п.6 угоди зазначено, що угода може бути розірвана за згодою сторін, тоді як виконком прийняв рішення про ліквідацію діяльності дитячого будинку сімейного типу №1. Також, п.6 Постанови КМУ за №564 передбачено, що у разі зменшення кількості вихованців внаслідок вибуття їх за віком або з інших причин вирішується питання про поповнення дитячого будинку сімейного типу вихованцями або переведення його в статус прийомної сім'ї. Тобто, прийняте рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу є незаконним, оскільки не передбачено законом саме такий варіант рішення. Крім того, п.11 даної постанови КМУ зазначено, що влаштування дітей у дитячий будинок сімейного типу проводиться з урахуванням віку батьків-вихователів та дітей, за умови, що на час досягнення обома батьками-вихователями пенсійного віку всі вихованці досягли віку вибуття з дитячого будинку сімейного типу. Молодшим батьком-вихователем ОСОБА_1 досягнуто пенсійного віку і пройшов 5-річний термін після цього, але в сім'ї все ще перебувають неповнолітні діти. Дана обставина свідчить про те, що на момент укладання угоди в 2006 році відповідачем були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу діти, яким на січень 2014 року ще не виповнилося 14 років. Відповідач повинен був ставити питання переведення дитячого будинку сімейного типу в статус прийомної сім'ї. В п.17 Постанови №564 містяться чіткі критерії щодо батьків-вихователів, де не зазначено, що батьки пенсійного віку не можуть бути вихователями в дитячому будинку сімейного типу. При прийнятті виконавчим комітетом рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу не було враховано, що на утриманні у сім'ї ОСОБА_1 було 8 дітей, з яких 6 неповнолітніх та 2 студентів, тому рішення незаконне, протиправне та порушує права дітей.

Представник позивачів ОСОБА_12 підтримав уточнену позовну заяву та пояснив, що на момент прийняття спірного рішення виконкомом у сім'ї ОСОБА_12 на утриманні в дитячому будинку сімейного типу було 5 неповнолітніх дітей. ОСОБА_13 була виведена з дитячого будинку сімейного типу одноособово, але проживала та навчалася з ОСОБА_12. При цьому ніяких додаткових угод про виведення ОСОБА_13 не підписувалось.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала з підстав викладених представником ОСОБА_5 та зазначила, що на даний час у них проживають ОСОБА_8, 1996 року народження, ОСОБА_9, 1997 року народження, ОСОБА_10, 1999 року народження, ОСОБА_14, 2010 року народження, над якими встановлена опіка, а як вихованці дитячого будинку сімейного типу є: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_13. Однак, ОСОБА_6 вибув з їхнього будинку за досягненням повноліття, а ОСОБА_13 ніяких заяв про вихід не писала, їм про це невідомо. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 навчаються в школі, а ОСОБА_13 не доучилася в ПТУ №37.

Представник відповідача ОСОБА_15 уточнену позовну заяву не визнала повністю та пояснила, що рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було прийнято законно. Так, п.2 постанови КМ України №564 від 26.04.2002 року передбачено перебування на вихованні та спільному проживанні не менше як 5 дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Також п.11 даної Постанови передбачено вік батьків-вихователів, які можуть займатися вихованням дітей. В п.9 постанови КМ України передбачена ліквідація дитячого будинку сімейного типу за рішенням органу, який створив його, або за рішенням суду. В січні 2014 року сплинув 5-річний строк після досягнення пенсійного віку молодшим із батьків-вихователів ОСОБА_1 На утриманні в дитячому будинку сімейного типу перебували лише 4 особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Інші діти: ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 знаходяться під опікою та не влаштовані до дитячого будинку сімейного типу. За заявою ОСОБА_1 від 09.01.2014 року про досягнення вихованцями повноліття вибули вихованці - ОСОБА_6, ОСОБА_7, які за бажанням, мають право навчатися та перебувати на державному утриманні. Від ОСОБА_13 була письмова заява про виведення її з дитячого будинку сімейного типу. Тобто, на даний час в дитячому будинку сімейного типу знаходяться 2 неповнолітні особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. На виконання вимоги п.4 Постанови КМ №564 було укладено угоду між батьками-вихователями та виконкомом. Згідно п.п.5, 6 Угоди від 03.07.2006 року угода може бути розірвана та з цього приводу Мелітопольською міжрайонною прокуратурою до суду було подано позов про розірвання угоди. Від позивачів надходило прохання про поповнення дитячого будинку дітьми, але оскільки відповідно до Постанови КМ №564 вік батьків-вихователів не відповідав вимогам діючого законодавства, не було сенсу задовольняти це прохання. Також було роз'яснення Департаменту з усиновлення та захисту прав дитини від 30.12.2009 року та лист Мелітопольської міжрайонної прокуратури, за яким було створено комісію. Висновком цієї комісії було не вводити додатково в склад дитячого будинку сімейного типу дітей, оскільки немає правових підстав.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування ОСОБА_16 у судовому засіданні проти позову заперечувала та зазначила, що після прийняття рішення виконкомом про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу Службі у справах дітей необхідно було вирішити питання подальшої долі неповнолітніх дітей. Тому, на адресу ОСОБА_1 4 рази направлялися листи-запрошення для вирішення цього питання. Оскільки позивачка не з'являлася, було вирішено приймати рішення без неї та з метою запобігання порушення прав дитини було запропоновано позивачці або влаштувати неповнолітніх дітей в притулок або взяти опіку над дітьми. Тому на даний час неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться під опікою позивачки. Однак, остання не звертається в соціальні служби для отримання державної допомоги. На даний час позивачі в суді оспорюють рішення про виведення неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з дитячого будинку сімейного типу та встановлення над ними опіки.

Суд, вислухавши позивачку, представників позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_12, представників відповідача та третьої особи, неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити.

Дитячий будинок сімейного типу №1 було створено рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 01.08.1990 року за №151 «Про утворення дитячого сімейного будинку». Пунктом першим цього рішення передбачено кількість вихованців - 5 осіб, згідно з п.2 рішення було прийнято на роботу керівником-вихователем ОСОБА_1 /а.с.181/.

Відповідно до ч. 1 ст. 256-8 Сімейного Кодексу України рішення про створення дитячого будинку сімейного типу приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 256-8 Сімейного Кодексу України передбачено, що між батьками-вихователями та органом, який прийняв рішення про створення дитячого будинку сімейного типу, на основі типового договору укладається договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу.

Тому, між виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради та батьками-вихователями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 03.07.2006 року було укладено угоду №1 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу» /а.с.4/.

Згідно п.2 Положення про дитячий будинок сімейного типу дитячий будинок сімейного типу - це окрема сім'я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, які беруть на виховання та спільне проживання не менше як 5 дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Крім того, пунктом 11 даного Положення влаштування дітей до дитячого будинку сімейного типу проводиться з урахуванням віку батьків-вихователів та дітей, за умови, що на час досягнення обома батьками-вихователями пенсійного віку всі вихованці досягли віку вибуття з дитячого будинку сімейного типу. У разі досягнення пенсійного віку одним з батьків-вихователів час перебування дітей визначається за віком молодшого з батьків. В окремих випадках за згодою сторін дитячий будинок сімейного типу може функціонувати і після досягнення батьками-вихователями пенсійного віку, але не більше ніж протягом п'яти років.

Згідно паспортних даних молодшою з батьків-вихователів є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.56, 55/, яка досягла пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_6 і на час винесення рішення про ліквідацію дитячого будинку сплинуло вже 6 років після досягнення нею пенсійного віку.

04.12.2013 року від вихованки дитячого будинку сімейного типу №1 ОСОБА_13, 1995 року народження, надійшла письмова заява про виведення її з дитячого будинку за власним бажанням /а.с.243/.

В подальшому на підставі письмової заяви ОСОБА_13 про вихід зі складу вихованців виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради було прийнято рішення №216/22 від 19.12.2013 року «Про зменшення кількості вихованців у дитячого будинку сімейного типу №1», де пунктом 1 було зменшено кількість вихованців з 5 до 4 та пунктом 2 вирішено вважати такою, що вибула з дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_13 /а.с.245/.

Як встановлено у судовому засіданні станом на час прийняття виконкомом рішення в дитячому будинку сімейного типу проживали та знаходились на вихованні четверо дітей, а саме: ОСОБА_6, 1995 року народження, ОСОБА_7, 1995 року народження, ОСОБА_2, 1998 року народження, та ОСОБА_3, 1997 року народження. Інші діти, а саме: ОСОБА_8, 1996 року народження, ОСОБА_9, 1997 року народження, ОСОБА_10, 1999 року народження, та ОСОБА_11, 2010 року народження, у складі дитячого будинку сімейного типу не знаходились, над ними була встановлена опіка, опікунами призначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Вихованці ОСОБА_6, 1995 року народження, та ОСОБА_7, 1995 року народження, досягли повноліття, та продовжуючи навчання /а.с.112,113/ мали право перебувати на повному державному утриманні в учбовому закладі за місцем навчання. А тому, враховуючи заяву ОСОБА_1 про виведення ОСОБА_6 зі складу дитячого будинку та вищевказані обставини, спірним рішенням виконавчого комітету їх було виведено зі складу дитячого будинку сімейного типу №1.

А тому, на теперішній час залишилось лише двоє неповнолітніх: ОСОБА_2, 1998 року народження, та ОСОБА_3, 1997 року народження, які перебували у складі дитячого будинку сімейного типу №1.

Оскільки на підставі абз.4 п.4, п.9, п.11 Постанови КМ від 26.04.2002 року за №564 «Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу» і враховуючи те, що 13.01.2014 року сплинуло 5 років після досягнення пенсійного віку молодшим з батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу №1 та кількість вихованців не відповідає вимогам чинного законодавства щодо функціонування дитячого будинку сімейного типу 28.01.2014 року виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради було прийнято рішення №3/1 про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1, який створений та функціонував у м.Мелітополі за адресою: АДРЕСА_2, батьки-вихователі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01.02.2014 року. І цим же рішенням виведено неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі складу дитячого будинку сімейного типу №1 /а.с.3/.

Згідно п.9 Положення про дитячий будинок сімейного типу ліквідація дитячого будинку сімейного типу здійснюється за рішенням органу, який створив його, або за рішенням суду.

Тому, суд вважає, що відповідачем було прийнято рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу № 1 в межах його повноважень.

Твердження позивачів про те, що на час прийняття рішення про ліквідацію на утриманні в дитячому будинку сімейного типу перебувало 8 дітей є невірними, оскільки в дитячому будинку перебували на вихованні лише ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а інші: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 знаходяться під опікою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і до дитячого будинку сімейного типу не влаштовані, що підтверджується відповідними рішеннями виконавчого комітету Мелітопольської міської ради /а.с.57, 58, 60/.

Суд не приймає до уваги пояснення представника позивачів ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_13 не писала заяву про виведення її із дитячого будинку, оскільки вона має часткову дієздатність. У даному випадку є рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про виведення ОСОБА_13 з дитячого будинку сімейного типу, воно ніким не оскаржене і на теперішній час є чинним.

Позивачка та її представники посилаються на п.6 Постанови КМ України і пояснюють, що вони подавали відповідні заяви про поповнення дитячого будинку сімейного типу новими вихованцями /а.с.183,184/, однак, рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 19.01.2012 року №3/26 було вирішено недоцільним збільшення кількості дітей в дитячому будинку /а.с.254/. Це рішення також ніким не оскаржене.

Посилання представників позивачів на те, що в п.17 Положення про дитячий будинок сімейного типу не вказані вимоги щодо віку батьків-вихователів, суд вважає безпідставними, оскільки в п.11 цього Положення зазначено про урахування віку батьків-вихователів.

У судовому засіданні було з'ясовано думку неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які виявили бажання залишитися в родині, оскільки проживають в ній з самого дитинства.

З метою вирішення подальшої їхньої долі на адресу батьків-вихователів Службою у справах дітей неодноразово направлялись листи-повідомлення, але відповіді на них не надійшли /а.с.106, 107, 108, 110, 111/ і тому дітей було передано під опіку ОСОБА_3.

Посилання представників позивачів на те, що неможливо ліквідувати дитячий будинок, оскільки діє угода між позивачами та виконавчим комітетом і вона не розірвана, суд вважає безпідставними. Відповідно до п.4 Положення про дитячий будинок сімейного типу угода між батьками-вихователями та виконавчим комітетом укладається на підставі рішення про створення дитячого будинку. А отже, і припинення її дії можливе після прийняття рішення про ліквідацію дитячого будинку, на що є посилання в п.2 рішення виконавчого комітету № 3/1 від 28.01.2014 року.

Враховуючи те, що 13 січня 2014 року сплинуло 5 років після досягнення пенсійного віку молодшим з батьків-вихователів і у складі дитячого будинку сімейного типу № 1 залишилось менше 5 неповнолітніх, суд дійшов висновку, що відповідач, прийнявши рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1, діяв правомірно, для цього були законні підстави, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищекладеного, керуючись ст. ст.11, 71, 159, 161-163 КАС України, ст.256-8 СК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 року №564, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа служба у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання рішення протиправним та скасування його відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: