Справа № 808/1865/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 рокусправа № 808/1865/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 808/1865/14 за позовом малого підприємства "Таврія" до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство «Таврія» (далі - МП «Таврія») 11 березня 2014 року звернулось до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України (далі - відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни (далі - відповідач-2), згідно з яким, просить визнати незаконною відмову відповідача-2 у державній реєстрації права власності на 1/2 частину адмінбудівлі літ. «А», що розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, АДРЕСА_1, - за позивачем та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №9220670 від 18 грудня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що посилання відповідача-2 при відмові у державній реєстрації на те, що поданим заявником рішенням Господарського суду Запорізької області від 10 липня 2013 року право власності на нерухоме майно не визнається, є безпідставним, оскільки при зверненні із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем було подано, крім зазначеного судового рішення, договір від 26 серпня 1996 року, який підтверджує право власності МП «Таврія» на нерухоме майно.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що відповідач-2 при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації права власності діяв всупереч вимог законодавства, не надав належної оцінки іншим поданим заявником правоустановчим документам на будівлю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-2 оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що подані документи не відповідають установленим вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач, посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.1996 року, укладеного між Новомиколаївським Райагробудом (Продавець) та Малим Підприємством «Таврія» в особі директора ОСОБА_3 (Покупець), Продавець передав у власність Продавцю 1/2 частину адмінбудівлі літ.«А», що розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, АДРЕСА_1 (а.с.5).

Рішенням Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 15.04.1997 №85 розглянувши серед інших заяву Малого Підприємства «Таврія», вирішено виділити земельну ділянку в розмірі 0,12 га МП «Таврія» в зв'язку з купівлею адмінбудівлі в Новомиколаївського міжгосподарчого кооперативно - державного будівельно-монтажного об'єднання «Райагробуд» для розміщення матеріальної бази (а.с.6).

Відповідно до змісту наявної в матеріалах справи довідки від 15.04.1997 року №16 продану вищезазначену адмінбудівлю знято з балансу райагробуду та передано на баланс Малого Підприємства «Таврія» (а.с.8).

Позивач звернувся із заявою від 21.11.2013 року до Реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.17) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вищезазначеної будівлі, яку з посиланням на Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 надіслано для виконання до Укрдержреєстру України.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Корюк Т.В. Державної реєстраційної служби України від 18.12.2013 року №9220670 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки поданим заявником рішенням господарського суду Запорізької області від 10.07.2013 право власності на нерухоме майно, щодо якого позивач просив здійснити державну реєстрацію, не визнається (а.с.16).

Правомірність та обґрунтованість зазначеного рішення відповідача-2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач-2 при прийняті рішення про відмову у державній реєстрації права власності діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки, залишив поза увагою наданий позивачем договір купівлі-продажу від 26 серпня 1996 року, який свідчить про те, що Новомиколаївський Райагробуд передав у власність МП «Таврія» (а.с.22) 1/2 частину адмінбудівлі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другоїстатті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п.1 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація: права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, надання інформації із зазначених реєстрів здійснюються до 1 січня 2013 року. Заяви чи повідомлення, подані у зв'язку з державною реєстрацією в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, а також заяви чи запити, подані у зв'язку з отриманням інформації із зазначених реєстрів, розглядаються до 30 грудня 2012 року. Державний реєстратор, нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», починаючи з 1 січня 2013 року мають доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек і використовують під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дані зазначених реєстрів. Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек визначається Кабінетом Міністрів України у «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п.16 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.23 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 6) заявлене право вже зареєстровано.

Таким чином, державний реєстратор під час розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 (далі - заявник) 21.11.2013 року звернувся із заявою до Реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) (а.с.17).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Корюк Т.В. Державної реєстраційної служби України від 18.12.2013 року №9220670 відмовлено заявнику у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.16).

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що підставою для його прийняття було те, що «Поданим заявником рішенням Господарського суду Запорізької області від 10 липня 2013 року право власності на нерухоме майно не визнається. Таким чином, подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують» (а.с.16).

Вказане свідчить про те, що підставою для прийняття оскарженого рішення слугувало не тільки рішення Господарського суду Запорізької області від 10 липня 2013 року, але і інші подані ОСОБА_3 документи.

Щодо рішення Господарського суду Запорізької області від 10 липня 2013 року у справі №908/1295/13, суд апеляційної інстанції зазначає, що цим рішенням суд відмовив у задоволенні позову МП «Таврія» до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області про визнання права власності, оскільки судом не було встановлено обставин, за якими закон пов'язує можливість визнання права власності за набувальною давністю на спірне майно.

Крім того, умови договору від 26 серпня 1996 року, на який посилається заявник в підтвердження наявності у малого підприємства «Таврія» права власності на 1/2 частину адмінбудівлі літ. «А», що розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, АДРЕСА_1. не підтверджує права власності позивача на зазначений у ньому предмет договору, оскільки вказаний договір укладено між Новомиколаївською РАБ та приватною особою ОСОБА_3, а не МП «Таврія»; згідно з цим договором виконавець не продав, а лише зобов'язався здійснити продаж Ѕ частину адмінбудинку, а покупець не сплатив, а лише зобов'язався здійснити оплату. В договорі також не зазначено яка саме адмінбудівля є предметом договору, чи зареєстровано за продавцем права власності на предмет договору.

Також не є правоустанавлюючими документами, що підтверджують право власності позивача на об'єкт нерухомості рішення Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 15.04.1997 №85 про виділ земельної ділянки в розмірі 0,12 га МП «Таврія» у зв'язку з купівлею адмінбудівлі у «Райагробуду», для розміщення матеріальної бази (а.с.6) та довідка від 15.04.1997 року №16 про зняття та передачу з балансу райагробуда проданого адмінзданія на баланс МП «Таврія» (а.с.8).

Враховуючи вказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяна Василівна правомірно відмовила ОСОБА_3 у задоволені його заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.11.2013 року № 4099424, оскільки подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, обставини справи встановлені судом першої інстанції щодо укладання між Новомиколаївським Райагробудом (Продавець) та Малим Підприємством «Таврія» в особі директора ОСОБА_3 (Покупець) договору купівлі-продажу від 26.08.1996 року, згідно якого Продавець передав у власність Продавцю 1/2 частину адмінбудівлі літ.«А», що розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, АДРЕСА_1 не підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та є недоведеними.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктами 2,4 частини 1 статті 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 808/1865/14 - скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 10 березня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко