Справа № 713/946/12 2а/713/37/12
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015р. Справа № 876/11899/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Большакової О.О. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Служба побуту» на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 12.08.2013 року у справі № 713/946/12 за позовом Приватного акціонерного товариства «Служба побуту» до Хустської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міської ради , -

В С Т А Н О В И В:

До адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство «Служба побуту» з адміністративним позовом до Хустської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Хустської міської ради.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовано тим , що 23 квітня 1996 року Хустська міська рада рішенням ІХ сесії 22-ого скликання надала АТ «Служба побуту» в постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,37 га. в м. Хуст. На підставі даного рішення видано Державний акт на право постійного користування ІІ ЗК № 001441 реєстраційний номер № 279 від 17 червня 1996 року. В подальшому, відбулася зміна назви позивача з ЗАТ «Служба побуту» на ПрАТ « Служба побуту».

Позивач зазначає, що відповідно до державного акта серії ІІ ЗК № 001441 у користуванні ПАТ « Служба побуту» знаходилося шість земельних ділянок на території Хустської міської ради. З врахуванням того, що у попередній період позивач здійснив продаж об'єктів нерухомості, земельні ділянки для обслуговування вказаних об'єктів використовуються новими власниками. При цьому, позивач являється власником приміщень, котрі знаходяться на частині земельної ділянки, правовий статус якої та площа обумовлюються виданим раніше Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. З врахуванням цих обставин, позивач вважає протиправним рішення Хустської міської ради № 372 від 26 серпня 2011 року за умовами якого припинено право користування земельною ділянкою ПрАТ «Служба побуту» по вул.Карпатської Січі,41. В зв'язку з цим, позивач просить визнати протиправним та скасувати вказане рішення Хустської міської ради.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 12.08.2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З висновками суду першої інстанції не погодився апелянт - Приватне акціонерне товариство «Служба побуту», вважаючи, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, належно не з'ясовано всі обставини справи, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши думку судді головуючого, здійснивши перевірку змісту апеляційної скарги до дійсних обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення сесії Хустської міської ради народних депутатів від 23.04.1996року акціонерному товариству служби побуту Хустського району було надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,37га, а саме: склади та прохідна по вул. 24-го Жовтня,41 - 0,5 га.(ділянка 1); малярний цех, взуттєва та столярна майстерні, склад, зборочний. механічний та шліфовочний цехи по вул.24-го Жовтня,41 - 0,14га (ділянка 2); склад по вул. 24-го Жовтня,41 - 0,01га. (ділянка 3); авторемонтна майстерня по вул. Терека,7 - 0,15га. (ділянка 4); взуттєвий цех на пл.. Незалежності,5 - 0.01га. (ділянка 5); кафе в м. Хуст - Кіреші вул.. Колгоспна - 0,01га. (ділянка 6).( а.с.5) .

На підставі вказаного рішення акціонерному товариству служби побуту Хустського району видано Державний акт на право постійного користування землю серії' ІІ-ЗК №001441 зареєстрованого за №279 від 17.06.1996року ( а.с.6-8).

Як з'ясовано у судовому засіданні, рішенням Хустської міської ради №707 від 21.03.2002 року «Про вилучення, надання, до виділення та закріплення земельних ділянок» було вилучено земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Терека,5 від ЗАТ «Служба побуту», у зв'язку з продажем майнового комплексу ( а.с. 9).

За даними Хустського державного підприємства технічної інвентаризації за адресою вул. Карпатської Січі,41 ( попередня назва - 24-ого Жовтня,41) зареєстровано нерухоме майно за рядом фізичних та юридичних осіб, в тому числі і за позивачем. У відповідності до умов Земельного кодексу України, при передачі підприємствами, установами та організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам та організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться такі будівлі та споруди.

У зв'язку з цим, рішенням ХІХ Хустської міської ради ХХІІ скликання від 20.03.1998 року закріплено у постійне користування земельну ділянку площею ) 0,0366 га для обслуговування будівлі по вул. Карпатської Січі, 41в ідеальних долях ПВКП «Об'єктив» - 23%, ТзОВ «Романтика» -33%, АТ «Служба пробуту» - 44%. Відповідач вважає, що товариство з вказаного моменту зобов'язане було внести зміни до виданого раніше Державного акту на право постійного користування землею.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції вказав на те, що 13 квітня 2011 року та 7 червня 2011 року державним інспектором сектору Держземінспекції міськрайонного управління Держкомзему в м. Хуст та Хустському районі було винесено приписи про усунення порушень земельного законодавства , які ПрАТ « Служба побуту» не виконано.

Відповідно до клопотання Державного інспектора сектору Держземінспекції міськрайонного управління Держкомзему в м. Хуст та Хустському районі Хустська міська рада своїм рішенням № 372 від 26 серпня 2011 року припинила право користування земельною ділянкою ПАТ « Служба побуту» по вул. Карпатської Січі, 41 .

В обґрунтування підстав винесення спірного рішення, суд першої інстанції покликався на те, що підстави для припинення права користування земельною ділянкою передбачені ст. 141 Земельного кодексу України ( в редакції чинній на момент прийняття рішення), серед яких є : добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Частинами 1, 2 ст. 144 Земельного кодексу України встановлено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор по використанню та охороні земель відповідно до Закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк (ч.1). У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор по використанню та охороні земель звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою (ч.2).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та у їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (із змінам та доповненнями на час прийняття оскаржуваного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено поняття права постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Пунктом 6 Перехідних положень нині діючого Земельного кодексу України було встановлено, що «Громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року «Щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92 пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), цей пункт втратив свою дію, як такий, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині обов'язку переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що особи (юридичні чи фізичні), яким були надані в постійне користування земельні ділянки до набрання чинності діючого Земельного кодексу України користуються цим правом до тих пір, поки вони існують, чи поки такі особи самі не вирішать переоформити право постійного користування на право власності (викупити) або право оренди. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.3 ст.126 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам визначено статтею 123 Земельного кодексу України.

Інститут постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Земельні ділянки передаються у постійне користування в порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Разом з тим, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством. Вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою встановлено статтею 141 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, а також про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення міської ради.

Керуючись ч. 3 ст. 160 ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Служба побуту» задовольнити.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2012 року у справі № 713/946/12 скасувати, та прийняти нову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Служба побуту» задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хустської міської ради V сесії VI скликання №372 від 26.08.2011 року «Про припинення права користування земельною ділянкою ПрАТ «Служба побуту» по вул.Карпатської Січі,41».

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача розмір судових витрат, що становить 45,43 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді О.О. Большакова

Р.Й.Коваль