Справа № 815/1064/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1064/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Гриценко А.С.

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 18448171 від 29 грудня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3 на паркінг-місце АДРЕСА_1;

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на паркінг-місце АДРЕСА_1, із видачею ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на паркінг-місце АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на паркінг-місце АДРЕСА_1, є договір № 48/140 дольової участі у будівництві від 19.11.2004 р. та додаткова угода від 06.11.2014 р. до договору № 48/140 дольової участі у будівництві від 19.11.2004 р.

Так, в оскаржуваному рішенні №18448171 від 29.12.2014 року вказано, що під час розгляду заяви та поданих до неї документів було встановлено, що у документах наявні розбіжності у назві типу нерухомого майна. Крім того, в порушення п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, не надано документ, що засвідчує прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта.

Як зазначає позивач, розбіжності у назві типу об'єкту нерухомого майна, які полягали у тому, що в технічному паспорті КП «БТІ» Одеської міської ради об'єкт нерухомого майна був визначений як машино-місце, а у довідці з адресного реєстру м. Одеси № 514794/1 від 10.12.2014 р. про резервування адреси нерухомого майна - як паркінг-місце, позивачем усунуті і документація з технічної інвентаризації приведена у відповідність згідно даних Адресного реєстру м. Одеси. На підтвердження цього до адміністративного позову додається копія технічного паспорту на паркінг-місце АДРЕСА_1.

Також, відповідно до п. 29 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», яка діяла на момент прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1, датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

Таким чином, І черга будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1. до якої також відноситься паркінг-місце АДРЕСА_1. прийнята в експлуатацію 29 травня 2007 року розпорядженням Приморської районної адміністрації віл 29.05.2007 р. № 1051 про затвердження акту державної приймальної комісії» по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1. 2. Зт 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер).

Отже, документами, що підтверджують прийняття в експлуатацію паркінг-місця АДРЕСА_1, є розпорядження Приморської районної адміністрації від 29.05.2007 р. № 1051 "Про затвердження акту державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер)" та розпорядження Приморської районної адміністрації від 18.07.2007 р. № 1394 "Про внесення змін у розпорядження Приморської районної адміністрації від 29.05.2007 р. № 1051 «Про затвердження акту державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секцІЇ №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер)».

Позивач вважає, що до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області 10.12.2014 року разом із заявою про державну реєстрацію права власності на паркінг-місце АДРЕСА_1, було подано повний перелік документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі й документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Представник позивача в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача /Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області/ в обгрунтування заявленої правової позиції надала до суду письмові заперечення по справі, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування зазначивши, що при розгляді державним реєстратором заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2014 року №9349998 та документів поданих для проведення державної реєстрації права власності на паркінг-місце АДРЕСА_1., було встановлено розбіжності у назві типу об'єкта нерухомого майна, а саме: в технічному паспорті КП БТІ ОМР об'єкт нерухомого майна був визначений як машино-місця, а у довідці з адресного реєстру м. Одеси № 514794/1 від 10.12.2014 року про резервування адреси нерухомого майна як паркінг-місце, а також не надано документ, що засвідчує прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта, що є порушенням п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

Таким чином, державним реєстратором було встановлено що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки в документах мається розбіжності щодо типу об'єкту та відсутній документ, що засвідчує прийняття об'єкту до експлуатації закінченого будівництвом об'єкту, у зв'язку із чим відповідачем /державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4/ було правомірно прийнято рішення № 18448171 від 29 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3 на паркінг-місце АДРЕСА_1.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на паркінг-місце АДРЕСА_1, із видачею ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на паркінг-місце АДРЕСА_1., представник відповідача зазначила, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпечені ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушення принципу розділу влади.

Таким чином, зобов'язання реєстраційної служби вчинити певні дії передбачає втручання в діяльність суб'єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення.

Разом із цим, представник відповідача зазначив, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2-5-6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Представник відповідача в судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях по справі.

Відповідач /державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4/ в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

10.12.2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на нерухоме майно паркінг-місце АДРЕСА_1.

Разом із заявою позивачем поданий перелік документів, який зазначений у картці прийому заяв №17882658, а саме: договір в будівництві житла №48/140 від 19.11.2004 року, виданий БКФ «Будінтех»; додаткову угоду до договору від 06.11.2014 року виданий БКФ «Будінтех»; довідку з Адресного реєстру м. Одеси №514794/1 від 10.12.2014 року, видану юридичним департаментом ОМР; акт прийому-передачі від 28.11.2014 року, виданий БКФ «Будінтех», технічний паспорт №020593 від 14.11.2014 року, виданий КП «БТІ»; документи забудовника БКФ «Будінтех» (договір оренди земельної ділянки від 18.09.2002 року, розпорядження Приморської районної адміністрації №1051 від 29.05.2007 року та №1394 від 18.07.2007 року).

Розглянувши подану заяву та документи реєстратор встановив, що у документах є наявні розбіжності у назві типу об'єкта нерухомого майна, а саме в технічному паспорті КП «БТІ» Одеської міської ради об'єкт нерухомого майна був визначений як машино-місце, а у довідці з адресного реєстру м. Одеси № 514794/1 від 10.12.2014 р. про резервування адреси нерухомого майна - як паркінг-місце. Крім того, в порушення п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, не надано документ, що засвідчує прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта.

З урахуванням викладеного та на підставі приписів ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийнято рішення №18448171 від 29.12.2014 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Надаючи належну правову оцінку суд виходив з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема:право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Частиною 4 статті 15 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 2 статті 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Перелік підстав, за яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначений в ч.1 ст. 24 Закону.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, (далі - Порядок) визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до п. 20 Порядку визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Cудом встановлено, що підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень стало: не відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме в технічному паспорті КП «БТІ» Одеської міської ради, який було подано до Реєстраційної служби ОМУЮ Одеської області об'єкт нерухомого майна був визначений як машино-місце, а у довідці з адресного реєстру м. Одеси № 514794/1 від 10.12.2014 р. про резервування адреси нерухомого майна - як паркінг-місце.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за №1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна.

Для формування вперше запису про право власності на майно, державний реєстратор має отримати від заявника із документа, який засвідчує право власності, відомості, що зазначені в пункті 20 Порядку №1141.

Інформація, яка вноситься до Державного реєстру прав, повинна відповідати дійсності та відтворювати актуальний стан технічних характеристик об'єкту нерухомого майна на дату внесення відомостей до Державного реєстру прав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у поданих позивачем разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2014 року дійсно містяться розбіжності, а саме: у договорі №48/140 від 19.11.2004 року та у технічному паспорті об'єкт нерухомого майна зазначено «машино-місце», тоді як у акті прийому-передачі від 28.11.2014 року та у довідці з Адресного реєстру міста Одеси від 10.12.2014 року зазначено об'єкт нерухомого майна зазначено «паркінг-місце».

Також підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень стало не надання позивачем документу, що засвідчує прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта.

Відповідно до частини 1 ст. 39 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Слід зазначити, що вказаний закон набрав чинності з 12 березня 2011 року, до 12 березня 2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомого майна здійснювалося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Так, відповідно до п. 29 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», яка діяла на момент прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1, датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

При цьому, п. 27 вказаної постанови визначено, що за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджена Мінрегіонбудом. І саме цей документ підтверджує прийняття в експлуатацію.

Проте, позивачем разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2014 року до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області були поданні лише розпорядження Приморської районної адміністрації від 29.05.2007 р. № 1051 про затвердження акту державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер) та розпорядження Приморської районної адміністрації від 18.07.2007 р. № 1394 про внесення змін у розпорядження Приморської районної адміністрації від 29.05.2007 р. № 1051 «Про затвердження акту державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секцІЇ №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер)», а не самі акти державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом І черги будівництва житлового комплексу (блок-секції №№ 1, 2, 3, 4) з підземним паркінгом (під секціями №№ 1-4) по АДРЕСА_1 (будівельний номер).

З огляду на викладене, суд критично ставиться до твердження позивача щодо надання ним повного пакету документів, оскільки акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта не був наданий відповідачу, а розпорядження, які надані до справи, це документи, які підтверджують процедуру затвердження акту, передбачену Порядком.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18448171 від 29.12.2014 року діяла згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки вразі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Відтак, зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на правові приписи законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_3 повністю.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

04 березня 2015 року.