Справа № 682/3550/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 682/3550/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Маршал І. М.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута Хмельницької області на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута Хмельницької області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2014року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута Хмельницької області провизнання протиправними та скасування рішень від 13.06.2014 року та від 10.10.2014 року.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 21 січня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся 11.03.2014 року до управління ПФУ в Славутському районі та м. Славута про призначення йому пенсії, листом від 13.06.2014 року відповідачем йому відмовлено.

Як встановлено судом першої інстанції, зідно архівної довідки від 13.02.2014 року №08-04-02/Т-44 виданої архівним відділом Адміністрації муніципального утворення Білібінський муніципальний район Чукотського автономного округу, РФ, позивач, працював за строковими трудовими договорами з 23.07.1979 р. по 28.12.1979 р. на приску ім.. Мандрикова, з 04.01.1980 р. по 04.06.1980 р. на приску «Дальний». Згідно цієї ж довідки робота на даних присках Білібінського гірничо-збагачувального комбінату ( Білібнський район, Чукотський автономний округ ( до 1992 року Магаданська область) район Крайньої Півночі) здійснювалася в режимі повного робочого дня, позивач дійсно користувався пільгами по обчисленню стажу.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Абзацом 2 п.п.б) п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: за період роботи до 01.01.91 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген - договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до п.5 розділу ХV «Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Згідно положень Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 р. № 148 рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року зараховується за 1 рік 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Відповідно до вимог вищезазначених норм закону, а також Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року, пільгове обчислення стажу роботи з 01 березня 1960 року по 31 грудня 1990 року проводиться на підставі документів, які підтверджують право на пільги, які були встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до цих районів. До інших документів відносяться документи, видані безпосередньо підприємством чи архівною установою, де зазначено, що працівник мав право на пільги, передбачені відповідними Постановами чи Указами.

Відповідно до ст.6 Договору про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугою років, громадянам держав-учасників Договору зараховується трудовий стаж, набутий на території колишнього СРСР за час до вступу в законну силу цього Договору. Нарахування пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Приймаючи до уваги вказане, посилання представників відповідача на те, що пільги, встановлені вказаними нормативними актами, не розповсюджуються на позивача, у зв'язку з відсутністю письмового трудового договору, суд вважає безпідставними.

Зважаючи на що період роботи позивача з 23.07.1979 р. по 28.12.1979 р. на приску ім.. Мандрикова, з 04.01.1980 р. по 04.06.1980 р. на приску «Дальний» слід зарахувати в пільговому обчисленні : відпрацьовані 10 місяців 7 днів - зарахувати як 1 рік 3 місяці 10 днів.

У період з 20.11.1987 р. по 04.05.1988 р. позивач працював на заводі «Статкомодуль» наладчиком обладнання металопокриття і фарбування шостого розряду цеху захисних покриттів, із 05.05.1988 р. переведений на посаду електромонтера по ремонту електрообладнання шостого розряду цеху захисних покриттів, де працював до 29.10.1993 р. За Списком №2 відповідачем обраховано періоди його роботи на цьому підприємстві з 05.05.1988 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 10.12.1992 р., з 01.01.1993 р. по 06.09.1993 р., тобто 5 років 3 місяці 13 днів.

Періоди його роботи із 20.11.1987 р. по 04.05.1988 р., з 11.12.1992 р. по 31.12.1992 р. та з 07.09.1993 р. по 29.10.1993 р., тобто 7 місяців 29 днів відповідачем не зараховано до стажу за Списком №2 через відсутність документів про атестацію робочого місця.

Згідно відомостей про роботу за даними трудової книжки позивача у ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» з 27.06.2006 р. по 28.02.2007 р. працював майстром будівельних та монтажних робіт.

Відповідачем із цього періоду як пільговий за Списком № 1 зараховано наступні періоди: з 21.07.2006 р. по 26.10.2006 р., з 03.11.2006 р. по 30.12.2006 р., з 02.02.2007 р. по 26.02.2007 р., що склало 5 місяців 29 днів.

Періоди роботи з 27.06.2006 р. по 20.07.2006 р., з 27.10.2006 р. по 02.11.2006 р. з 01.01.2007 р. по 01.02.2007 р., з 27.02.2007 р. по 28.02.2007 р. відповідачем не зараховано як пільговий за Списком №1 і лише частина із відпрацьованих позивачем 10 місяців 1 дня, а саме 7 місяців 16 днів зараховано до загального трудового стажу. Обстоюючи свою позицію представник відповідача вказав, що ними було зараховано лише ті періоди роботи позивача у ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» за які роботодавцем було сплачено внески до органів пенсійного фонду України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Оскільки, проведення атестації робочих місць законодавцем покладено обов'язок на керівника підприємств, то її своєчасне та належне не проведення не може позбавити громадян, зокрема позивача, конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 ( z1566-05 ) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Тобто на підтвердження страхового стажу починаючи з 01.01.2004 року слугує довідка з бази даних системи персоніфікованого обліку.

За наявними у справі довідками щодо позивача за період його роботи у ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» суд першої інстанції вірно зауважив, що необхідно зарахувати до страхового стажу 1 рік 8 місяців 21 день, зважаючи на що порушення в зарахування загального стажу роботи позивача відповідачем судом не встановлено. При цьому вказаний період роботи позивача слід зарахувати до робіт за Списком № 1, розділом ХХIV якого охоплюється виконувана ним робота.

Як вбачається із трудової книжки позивача з 07.06.1994 р. по 27.05.1996 р. позивач працював у ВАТ «Атомремонт» майстром 1 категорії по ремонту електрообладнання в службі зварювання, стаж складає 1 рік 11 міс. 21 день.

Сідок ОСОБА_4 в першій інстанції суду пояснив, що він працював У «Атомремонті» з 1991 р., із 1994 р. там же працював позивач майстром по ремонту електрообладнання, робота його мала відрядний характер, оскільки виконувалася і на Хмельницькій, Рівненській, Чорнобильській і Південноукраїнській атомних електростанціях, проводив ремонт устаткування реакторного обладнання, де передбачалося отримання відповідних доз іонізуючого випромінювання, тобто працював на посаді, яка передбачена Списком №1 із особливо шкідливими умовами праці, робочий час складав 7 год. 12 хв. Він уже оформив пенсію і йому було зараховано його роботу у «Атомремонті» до стажу за Списком №1.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він прийшов у «Атомремонт» у травні 1995 року, там уже на той час працював позивач, характер і умови його роботи передбачали роботу з шкідливими умовами праці, оскільки той був робітником, який безпосередньо працював на майданчиках Хмельницької, Рівненської, Чорнобильської і Південноукраїнської атомних електростанцій, відповідно працював він повний робочий день із особливо шкідливими умовами праці - 7 год. 12 хв. Звільнився позивач 27.05.1996 р.

На підтвердження отримання індивідуальних ефективних доз зовнішнього опромінення у період із 1994 року по 1996 рік, тобто про особливу шкідливість умов праці, свідчить довідка від 31.10.2014 року № 27/2024 видана Цехом радіаційної безпеки ОП «Хмельницька АЕС».

Пункт 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок №383), зазначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків, враховуючи п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442, який встановлює, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року).

Список №1, Розділ ХХIV, підрозділ 6, позиції 11, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 року №162 охоплює робітників, постійно зайнятих в технологічному процесі і у ремонті обладнання.Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Зважаючи на викладене період роботи позивача у ВАТ «Атомремонт» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

За відомостями про роботу за даними трудової книжки позивача у період із 03.12.2012 р. по 30.04.2014 р. працював у ТОВ «ВІП Контракт», та складає 1 рік 4 місяці 27 днів. Відповідачем же до загального стажу роботи зараховано 9 місяців 29 днів.

Відповідно до довідок персоніфікованого обліку до стажу роботи позивача слід зарахувати страховий стаж у 9 місяців 29 днів, зважаючи на що порушення в зарахування стажу роботи позивача відповідачем судом не встановлено.

Згідно розділу XV пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах призначаються чоловікам, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позивач досягши повних 57 років та маючи загальний стаж роботи більше 25 років, не має спеціального стажу за Списком №2 необхідного для призначення йому пільгової пенсії - 12 років 6 місяців. Зважаючи на що відмова відповідача у призначенні йому пенсії з підстав, передбачених п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 є обґрунтованою, проте відмова у частині обрахунку загального стажу його роботи не ґрунтувалася на вимогах закону, як і відмова у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку до 57 років.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.