Справа № 760/1153/15-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Шевчук Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва про зобов`язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року позивач звернулася до суду з вимогою визнати неправомірною відмову відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких утримувалися страхові внески на обов`язкове державне пенсійне страхування, та зобов'язання відповідача здійснити належним чином перерахунок пенсії з січня 2011 року. Свої вимоги аргументував посиланням на ст. ст. 33, 35, 37 Закону України «Про державну службу», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.4-6)

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, представник відповідача зазначила, що позов є необґрунтованим і в його задоволенні слід відмовити, в підтвердження цього надала письмові заперечення, в яких стверджує, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати не є складовими заробітної плати, а відтак не враховуються при призначені пенсії державним службовцям (а.с.26-28)

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 19 серпня 2014 року (а.с.8, 26)

22.12.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати (а.с.7)

Листом від 05.01.2015 №12/09/П-1969 пенсійним органом відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати не є складовими заробітної плати, а є одноразовими виплатами, а відтак не враховуються при призначені пенсії державним службовцям (а.с.8-9)

Так, за змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.93 року (надалі Закон №3723-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В даному випадку суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що до даних правовідносин належить застосовувати Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27.03.2014 року, яким було внесено зміни у ст. 37 вищезазначеного Закону в частині заміни 80 на 70 відсотків, або Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, яким було внесено зміни у ст.37 вищенаведеного Закону в частині зміни 70 на 60 відсотків, оскільки право на включення в розрахунок розміру пенсії відповідних сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, виникло у позивача в той час, коли діяла редакція даного Закону у розмірі 80 відсотків, саме такий період буде часом виникнення спірних відносин, а самим Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» передбачено, що саме ці зміни набирають чинності з 1 травня 2014 року, а Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року - з 1 січня 2015 року.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95ВР (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно довідки Київської міської ради від 17.02.2015 року на всі виплати, включені в довідку, серед яких матеріальна допомога для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на державне соціальне страхування (а.с.32)

Отже, суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону доводи позивача про необхідність врахування при призначенні йому пенсії сум матеріальної допомоги для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Щодо твердження відповідача про те, що матеріальна допомога не підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», то суд ці доводи до уваги не бере та акцентує увагу відповідача на тому, що предметом даного позову є не індексація матеріальної допомоги, а врахування індексації заробітної плати в сумі 568,18 грн., з якої було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що також прямо передбачено статтею 2 зазначеного закону (оплата праці є об`єктом індексації), на яку, до речі, посилається і сам відповідач в своїх запереченнях (а.с.8, 26)

Аналогічна правова позиція узгоджується з практикою ВАСУ, викладеною в ухвалі від 12.02.14 у справі №К/800/34455/13 та практикою ВСУ, викладеною в постановах від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 28.05.2013 у справі №21-97а13 та від 04.03.2014 у справі №21-3а14, що згідно ст. 244-2 КАС України не може бути залишено поза увагою суду при розгляді зазначеного адміністративного позову.

Щодо періоду за який підлягає перерахунок пенсія, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана 20.01.2015, про що свідчить відтиск штампу в правому куті адміністративного позову, а відтак з урахуванням встановленого статтею 99 КАС України строку, пенсія підлягає перерахунку починаючи з 19.07.2014, а не з січня 2011 року як зазначає позивач.

Також суд погоджується із доводами позивача щодо незастосування в даному випадку положень ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» як на тому наполягала представник відповідача в судовому засіданні, оскільки положення даної статті стосуються моменту виникнення права на підвищення пенсії, яке у позивача виникло не в момент звернення до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії, а безпосередньо в момент призначення пенсії (до періоду з 01.05.2014 року, коли були внесені відповідні зміни в ст. 37 Закону України «Про державну службу») та не було реалізовано внаслідок бездіяльності відповідача, яку суд визнає протиправною за викладених вище підстав.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову частково, визнання відповідних дій відповідача щодо відмови включити суму індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань в заробітну плату для призначення пенсії позивачу неправомірними та зобов`язання управління ПФУ здійснити належним чином розрахунок пенсії з 19.07.2014 року.

Керуючись Законом України «Про державну службу», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 6 17, 18, 99, 104-106, 158-163 КАС України, а також враховуючи практику Верховного суду України, зокрема викладену в постановах від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 28.05.2013 у справі №21-97а13 та від 04.03.2014 у справі №21-3а14, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адмінстративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва про зобов`язання провести перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально-побутові питання та індексації заробітної плати, - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної їй відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру заробітної плати з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові питання та індексації заробітної плати починаючи з 19.07.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: В.С. Кицюк