Справа № 2а-2437/12/1470
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 січня 2015 року м. Київ В/800/52/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Лосєв А.М., Рибченко А.О., Степашко О.І., Цвіркун Ю.І.,

розглянувши заяву Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - Інспекція) про перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014

у справі № 2а-2437/12/1470

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім МТЗ-Беларус-Україна» (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду з даного спору в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2011 № та відмовлено у цій частині позовних вимог; в решті рішення судів попередніх інстанцій зі спору залишено без змін.

Інспекція звернулася із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 з даної справи, в якій заявник просить її частково скасувати та прийняти рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заяву з посиланням на ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.03.2014 у справі № 826/4801/13-а та від 03.11.2014 у справі № 804/4755/13-а, а також на постанову цього ж суду від 12.11.2014 у справі № 2а-2063/08/1170 мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 2 «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України» передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах рішення Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник.

Адже, як вбачається зі змісту постанови від 28.10.2014, про перегляд якої подано заяву, у прийнятті цього рішення в оскаржуваній частині Вищий адміністративний суд України виходив з того, що реальність виконання господарський операцій з придбання позивачем нафтопродуктів та їх використання у господарській діяльності позивача підтверджується необхідними первинними документами, що обумовлює право Товариства на формування валових витрат та податкового кредиту за цими операціями.

У прийнятті ж ухвали від 03.03.2014 у справі № 826/4801/13-а, на яку посилається заявник на підтвердження існування підстави у розумінні пункту 1 статті 237 КАС, Вищий адміністративний суд України виходив з недоведеності платником ані фактичного придбання послуг, ані зв'язку останніх з господарською діяльністю платника.

Приймаючи постанову від 12.11.2014 у справі № 2а-2063/08/1170, на яку також посилається заявник, касаційним судом надавалася правова оцінка порядку оформлення операцій з поставки транспортних послуг, які, за висновком Вищого адміністративного суду України, обов'язково мають оформлюватися товарно-супровідною документацією.

Таким чином, наведені судові рішення свідчать про різні обставини справ щодо порядку оформлення та реальності виконання господарських операцій, що й стало підставою для неоднакових висновків касаційного суду щодо податкових наслідків цих операцій.

Посилання ДПІ на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.11.2014 у справі № 804/8755/13-а взагалі не береться до уваги, оскільки зазначеною ухвалою скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прийняття касаційною інстанцією ухвали про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору зі справи, а тому на відповідні ухвали не може бути здійснено посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 статті 237 КАС. З огляду на викладене відсутні підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Вознесенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у допуску справи № 2а-2437/12/1470 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:А.М. Лосєв
А.О. Рибченко О.І. Степашко

Ю.І. Цвіркун