Справа № 344/16515/14-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/84/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Гупан Х.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача Шевчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ УМВС України в Тернопільській області Шевчука Віталія Миколайовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

до Івано-Франківського міського суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ УМВС України в Тернопільській області Шевчука Віталія Миколайовича про скасування постанови. В позові вказано, що відповідач склав протокол та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він допустив перевищення максимально дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту. Однак позивач вважає дії відповідача незаконними та просив суд скасувати постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та надав суду пояснення про те, що прилад, яким зафіксовано перевищення ним швидкості руху в межах населеного пункту не пройшов повірку, відповідачем не доведено вчинення правопорушення в межах населеного пункту, роботу приладу в стаціонарному режимі. Також позивач надав пояснення, що у зв`язку із здійсненням фіксації під кутом до площини руху, то лазер приладу міг досягнути одного метру ширини, а тому в поле фіксації міг бути включений автомобіль, який раніше обігнав позивача і саме його міг зафіксувати прилад.

Відповідач надав суду письмові заперечення позову, в яких зазначив, що у зв`язку із перевищенням позивачем дозволеної швидкості рух транспортного засобу в населеному пункті було складено постанову та винесено протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач заперечив позов з тих підстав, що прилад, який було використано для вимірювання швидкості пройшов передбачену законодавством повірку, допущений до використання в діяльності інспекторів ДАІ, ним було зафіксовано автомобіль, яким керував позивач, в момент перевищення дозволеної швидкості руху саме в межах населеного пункту; прилад виключає втручання людини в його роботу, не зафіксував такого втручання, здійснювані приладом обчислення не допускають зміну їх результату. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено наступні обставини.

20/10/2014 р. відповідач склав протокол про адміністративне порушення щодо позивача у зв`язку із порушенням ним п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність в ч. 1 ст. 122 КУпАП. В протоколі вказано, що позивач допустив рух керованого ним транспортного засобу на швидкості 91 км/год. в населеному пункті с. Смиківці Тернопільської області. При складенні протоколу заперечення позивача полягали в тому, що його швидкість була до 80 км/год., при цьому його транспортний засіб обігнав інший автомобіль, швидкість якого могла бути зафіксована відповідачем.

20/10/2014 р. відповідач ухвалив постанову, якою було накладено на позивача штраф в сумі 255 гривень. Відповідно до відмітки в постанові її примірник вручено позивачу.

Відповідно до копії посвідчення відповідача він перебуває на посаді інспектора ДПС ДАІ.

Відповідно до свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки №ТС001062 використаного відповідачем для фіксування швидкості, керованого позивачем автомобіля він пройшов передбачену законодавством повірку і є придатним для використання в ручному та автоматичному режимі із вказаними похибками.

Відповідно до фототаблиці до протоколу АП1825062 зафіксовано рух транспортного засобу АТ7203АТ 20/10/2014 р. о 15:31:35 на швидкості 91 км/год. приладом №ТС001062, знак населеного пункту знаходиться позаду автомобіля.

Відповідно до геолокації транспортного засобу позивача на момент вчинення правопорушення перевищення швидкості здійснено в населеному пункті с. Смиківці Тернопільської області.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол є доказом, зміст якого не спростовується поясненнями позивача. При цьому пояснення позивача, зазначені ним в позові, підлягають критичній оцінці судом, оскільки позивач є особою, яка безпосередньо зацікавлена в результатах вирішення спору.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за ст. 122 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

Відповідачем перед судом доведено наявність у нього компетенції щодо складення протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах "Танрікулу проти Туреччини" і "Ґюль проти Туреччини" та інших відповідач вжив усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення.

Відповідачем з урахуванням принципу "раціонального сумніву" доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Тому надані в судовому засіданні позивачем пояснення вказують лише на намагання позивача уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правом на звернення до суду.

За вказаних обставин позов є необґрунтованим, заснованим на припущеннях а тому не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.162 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

в позові ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ УМВС України в Тернопільській області Шевчука Віталія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АА2№534800 від 20/10/2014 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бородовський С.О.