Справа № 818/3287/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р.Справа № 818/3287/14

Головуючий 1 інстанції: Опімах Л.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Лілії Вікторівни на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2014р. по справі № 818/3287/14

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Лілії Вікторівни

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_2, звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Л.В. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16232813 від 03.10.14 р. на дачний будинок, розташований за адресою: м. Суми, садівниче товариство «Хімік-1», ділянка 291б, за ОСОБА_2; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Л.В. здійснити державну реєстрацію права власності на дачний будинок, розташований за адресою: м. Суми, садівниче товариство «Хімік-1», ділянка 291б, за ОСОБА_2

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.14 р. по справі № 818/3287/14 позовні вимоги були задоволені.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.14 р. по справі № 818/3287/14 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.14 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Л.В. було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16232813 (а.с.6). У вказаному рішенні відповідач зазначив, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав, що їх посвідчують. Також у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до чинного законодавства, а саме ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки для садівництва можуть використовуватися для закладення багаторічних плодових насаджень, вирощування с/г культур, а також для зведення необхідних будинків, тощо. Також розрізняють садибну забудову і садово-дачну забудову. Будь-яка забудова повинна відповідати призначенню земельної ділянки. Тому, згідно ЗК України, дачний будинок може буди розташований на землях для індивідуального дачного будівництва. Водночас дачний будинок - це будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку (невеликої житлової площі) не належить до житлового фонду. Ураховуючи викладене та керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 16 та п. 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.11 р., відповідачем було відмовлено у державній реєстрації права власності на дачний будинок з реєстраційним номером, що розташований за адресою: м. Суми, «Хімік-1» садівниче товариство» громадська організація, будинок 291б, кадастровий номер земельної ділянки, за суб'єктом: ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 (а.с.6).

Не погодившись з відмовою відповідач у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, позивачка звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні позивачки до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно нею були подані наступні документи: технічний паспорт на дачний будинок (а.с.10-13); декларація про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.7-9); договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :10:006:1291 (а.с.14); державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 093748 та серія ЯМ № 093749 (а.с.16-19). За замовленням позивачки також була здійснена технічна інвентаризація дачного будинку та виданий технічний паспорт на дачний будинок. Крім того, позивачкою була надана до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області декларація про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована у встановленому порядку 15.09.14 р. за № СМ 14 . При цьому, Інспекцією ніяких порушень встановлено не було.

Підставою для відмови позивачці у державній реєстрації прав та їх обтяжень слугував висновок відповідача про те, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому державний реєстратор послався на положення ст. 35 ЗК України, де вказано, що земельні ділянки для садівництва можуть використовуватися для закладення багаторічних плодових насаджень, вирощування с/г культур, а також для зведення необхідних будинків, тощо. Разом з тим, відповідачем зроблений висновок, що дачний будинок може буди розташований на землях для індивідуального дачного будівництва, оскільки дачний будинок ? це будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку (невеликої житлової площі) не належить до житлового фонду.

Колегія суддів зазначає, що відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно абз. 2 ст. 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 вказаного Закону). Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону). Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону).

Згідно ч. 1 ст. 15 даного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ № 868 від 17.10.13 р. Так, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органу державної реєстрації прав, нотаріусу заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна ( п. 8 Порядку). Заявник подає разом із заявою органу державної реєстрації прав, нотаріусу необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (п. 13 Порядку).

Відповідно ч. 2, ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 15 та п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; а також приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно ст. 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналогічні норми містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.13 р., за змістом п. 28 якого державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В ст. 35 ЗК України визначено, що земельні ділянки для садівництва можуть використовуватися для закладення багаторічних плодових насаджень, вирощування с/г культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Тобто основним цільовим призначенням таких земельних ділянок є закладення та вирощування саду (деревних та кущових садових насаджень). Разом з тим, частина наданої громадянину ділянки може використовуватися ним для будівництва необхідних будинків. При цьому положення вказаної вище норми не містять заборон щодо будівництва садових чи дачних будинків.

Відповідно ДБН 36092 «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» виділяють садибну забудову й садово-дачну забудову. Територія садибної забудови в контексті цих ДБН відповідає землям житлової і громадської забудови (функціональне використання земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку) відповідно до термінології ЗК України. ДБН дають визначення сільського садибного будинку (жилий будинок для однієї родини загальною площею, як правило, до 250 м2, розташований на земельній ділянці в сільській місцевості разом із спорудженнями господарського призначення, садом і городом), а також визначення індивідуального жилого будинку (одноквартирний будинок, що має прибудинкову ділянку).

З приводу садово-дачної забудови вказані ДБН передбачають, що території дачних і садівничих поселень (районів) призначаються для організації позаміського відпочинку громадян, ведення садівничого й городнього господарства з можливістю розміщення садових або дачних будинків. При цьому ДБН закріплюють визначення дачного і садового будинку. Дачний будинок - це жилий будинок для використання впродовж року з метою заміського відпочинку. Садовий будинок - будівля для літнього (сезонного) використання, що у питаннях нормування площ забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного устаткування не відповідає нормативам, установленим для жилих будинків.

Враховуючи те, чинним законодавством не заборонено будівництво садових чи дачних будинків на земельних ділянках для садівництва та те, що відповідачу були подані всі необхідні документи, що відповідають вимогам чинного законодавства та дають можливість встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, висновок відповідача про наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень є безпідставним.

Наведені вище обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.14 р. по справі № 818/3287/14 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Лілії Вікторівни на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.14 р. по справі № 818/3287/14 - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.14 р. по справі № 818/3287/14 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Швайкус Лілії Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.