Справа № 758/14103/14-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про зобов'язання виплатити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про зобов'язання виплатити пенсію.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи та відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право отримувати державну пенсію в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються вимоги зазначеного Закону, бездіяльність відповідача порушує його права, позивач просив визнати дії відповідача протиправними, стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь різницю недоплачених сум при виплаті пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 липня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до категорії І осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 8), інвалідом ІІ групи (а.с. 32) та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, а тому на нього розповсюджуються соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, сам позивач 29.10.2014 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про правильність обчислення, нарахування та виплати йому основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю.

Листом від 10 жовтня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва повідомило позивача, що його пенсійна справа відпрацьована. З 23.07.2011 року набрала чинності постанова КМУ № 745, з якою встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів , щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, зокрема для інвалідів ІІ групи встановлено - 820 грн., додаткова пенсія - 20% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 33).

Листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 30.12.2014 року, було повідомлено позивача, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 року було визначено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Кошти в Державному бюджеті України на виплату мінімального розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю за рішенням суду, тобто в інших розмірах, ніж ті, що передбачені Постановами № 745, № 1210, відсутні, тому починаючи з 01.11.2011 року пенсія позивачу виплачується у розмірах, яка обчислена до виконання рішення суду ( а.с. 34).

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

У ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що у 2014 норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Дані положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» неконституційними не визнавалися.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для ІІІ групи інвалідності становить 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатності, для ІІ групи інвалідності - 160 відсотків. Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», що виплачується особам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які належать до категорії 1 та є інвалідами ІІІ групи становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи - 40 відсотків.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності. Зі змісту статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру як основної пенсії, так і щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, яка в свою чергу визначається правилами ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту на обсягу існуючих прав і свобод.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод -це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильською катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 року було визначено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Крім того, на виконання вимог даного Закону, 06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету". Дана постанова набрала чинності 23.07.2011 року, яка на сьогоднішній день не скасована та не визнана неконституційною.

Даною Постановою передбачено, зокрема, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у відповідних розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зокрема, тим особам, що належать до категорії І інвалідам ІІІ групи -50 відсотків.

Однак коефіцієнти які передбачені Постановами № 1293 та № 894, не можуть застосовуватись до розміру пенсії позивача, оскільки вона обчислена відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, Постанови № 1293 та № 894 застосовуються до пенсії, призначених згідно ч.1 ст. 54 Закону № 796 та не мають жодного відношення до мінімального розміру пенсії по інвалідності, передбаченого ч.4 ст. 54 вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, який затверджується Верховною Радою України і є законом України, а фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в межах коштів передбачених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, а відтак виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету, а ст. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік визначено - «установити, норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Держбюджету та Пенсійного фонду», тобто розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї.

Крім того, ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що роз'яснення порядку застосування зазначеного закону визначено у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України згідно з ст. 117 Конституції України, рішення якого є обов'язковими для виконання органами державної виконавчої влади України всіх рівнів та всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

У ч. 2 ст. 95 Конституції України зазначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно зі ст. 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Затвердження Державного бюджету та внесення змін до нього належить до повноважень Верховної Ради України (п .4 ст. 85 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб який передбачений чинним законодавством України та при визначенні розміру пенсій позивачу, відповідач повинен керуватися положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України про державний бюджет на відповідний рік, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 9, 71, 72, 86, 104, 105, 158 - 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Подільського району у м. Києві про зобов'язання виплатити пенсію відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. О. Шаховніна