Справа № 24/753-А
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 24/753-А (4 тома) Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державного підприємства завод "Арсенал" на постанову Господарського суду м.Києва від 05 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства завод "Арсенал" до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Будівельне управління Служби безпеки України, Київська обласна державна адміністрація, Гніденська сільська рада, за участю Київського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про визнання недійсним рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2006 року, позивач звернувся до Господарського суду м.Києва з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Будівельне управління Служби безпеки України, Київська обласна державна адміністрація, Гніденська сільська рада, за участю Київського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про визнання недійсним рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що земельні ділянки, на які Будівельному управлінню Служби безпеки України видано державний акт, співпадають на місцевості із земельною ділянкою позивача. Тому Розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №637 від 05.08.2004 року та Державний акт на право постійного користування землею №ІІ-КВ №002711 від 06.08.2004 року видані з порушенням вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, тобто без вилучення у встановленому законодавством порядку земельної ділянки у користувача, а тому, вищевказані спірні розпорядження та державний акт мають бути визнані недійсними.

Постановою Господарського суду м.Києва від 05 червня 2014 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Гнідинської сільської ради Бориспільського району від 25.02.2000 року затверджено технічну документацію по складанню Державного акту на право постійного користування землею ДП заводу «Арсенал» для бази відпочинку «Радуга», загальною площею 6,7 га земель в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

27.03.2000 року Державному підприємству завод "Арсенал" було видано державний акт на право постійного користування землею №І-КВ №002718 для бази відпочинку, загальною площею 6,7 га земель в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №25/345.

05.08.2004 року Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №637 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою Будівельному управлінню ГАГУ ДЗ СБ України під існуючою базою відпочинку в адміністративних межах Гнідинської сільської ради.

Згідно п. 2 вказаного розпорядження, Будівельному управлінню ГАГУ ДЗ СБ України було передано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,868 га під існуючою базою відпочинку в адміністративних межах Гнідинської сільської ради.

06.08.2004 року Будівельному управлінню Служби безпеки України було видано державний акт на право постійного користування землею №ІІ-КВ №002711 під існуючу базу відпочинку. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №454.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України, до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Законом України «Про місцеві державні адміністрації» визначено організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій та статтею 13 встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань, в тому числі, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до статті 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження), до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з приписами частини 3 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження), районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Частиною 4 цієї норми передбачено, що обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Оскільки спірні земельні ділянки, надані відповідачу у постійне користування під існуючою базою відпочинку, знаходяться за межами населених пунктів Гнідинської сільської ради, суд приходить до висновку, що спірне розпорядження та державний акт прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частинами 1-6 статті 123 Земельного кодексу України встановлений порядок надання земель у постійне користування юридичним особам, згідно з якими надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2004 року Службою безпеки України до Бориспільської районної державної адміністрації було подано клопотання за №19/7-1061 на видачу дозволу на виготовлення землевпорядної документації по відводу земельної ділянки площею біля 1,0 га під існуючою базою відпочинку Будівельному управлінню ГАГУ ДЗ СБ України.

Листом від 03.08.2004 року №7-46-1484 Бориспільською районною державною адміністрацією було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою.

Також Будівельним управлінням ГАГУ ДЗ СБ України було отримано позитивні висновки щодо можливості використання земельної ділянки під існуючою базою відпочинку від Бориспільського районного відділу земельних ресурсів (№1089 та №1090 від 04.08.2004 р.), Головного архітектора району Бориспільської районної державної адміністрації (05.08.2004 р.), Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (05.08.2004 р.).

Крім того, 06.08.2004 року Будівельним управлінням ГАГУ ДЗ СБ України було отримано позитивний висновок №4-1793 державної землевпорядної експертизи, затвердженої начальником Київського обласного головного управління земельних ресурсів А.М. Карпенком без жодних зауважень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Бориспільською районною державною адміністрацією при винесенні оспорюваного розпорядження №637 від 05.08.2004 р. дотримано всіх передбачених законом вимог, та не допущено жодних порушень.

При цьому, твердження позивача про те, що земельні ділянки, на які Будівельному управлінню Служби безпеки України видано державний акт, співпадають на місцевості із земельною ділянкою позивача не підтверджуються жодними доказами, оскільки щодо земельної ділянки, наданої у користування позивачеві, відсутній кадастровий номер та відсутня технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП завод «Арсенал» на земельну ділянку площею 6,7 га.

Зазначене підтверджується листом Київського обласного управління земельних ресурсів №751 від 27.12.2006 року.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду м.Києва від 23.12.2013 року було призначено судову експертизу у справі та поставлено на вирішення експерта наступне питання: - чи відбувається накладення в натурі земельної ділянки, виділеної на підставі Розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №637 від 05.08.2004 року та Державного акту на право постійного користування землею від 06.08.2004 року із земельною ділянкою, наданою у користування на підставі Рішення Гнідинскої сільської ради від 25.02.2000 року №12 та Державного акту на право постійного користування від 27.03.2000 року.

03.02.2014 року через загальний відділ діловодства суду від судового експерта Київського НДІСЕ Шишова М.А. надійшло клопотання, в якому останній просив надати координати поворотних точок земельної ділянки, що перебуває у користуванні Державного підприємства завод «Арсенал», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-КВ №002718 від 25.02.2000 року.

03.03.2014 року Господарський суд міста Києва на виконання клопотання судового експерта Шишова М.А. направив на адресу Управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської області лист щодо витребування необхідних документів.

До Господарського суду міста Києва, 31.03.2014 року надійшов лист від Управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської області про неможливість надання запитуваної інформації.

Внаслідок невиконання клопотання судового експерта через відсутність запитуваної інформації, до суду першої інстанції надійшло повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року клопотання Державного підприємства завод «Арсенал» про призначення земельно-технічної експертизи - задоволено.

Призначено у даній справі земельно-технічну експертизу.

Дана справа повернулась з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до Київського апеляційного адміністративного суду без виконання.

Отже, дослідити та встановити факт накладення спірних земельних ділянок в натурі у даній справі не вбачається за можливе.

Таким чином, відповідач у справі дотримався чинних норм законодавства України та правил під час передачі у постійне користування Будівельному управлінню Служби безпеки України ділянки площею 0,86 га під існуючою базою відпочинку в адміністративних межах Гнідинської сільської ради, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Щодо твердження позивача про накладення державного акту відповідача на земельну ділянку позивача, на яку в останнього є державний акт, то колегія суддів дані обставини не вважає доведеними.

Позивач, як на доказ накладення однієї ділянки на іншу посилається на лист Державної Інспекції сільського господарства України від 11.04.2013 року №2522/6-1/2-13, колегія суддів не може прийняти як належний доказ, оскільки до вказаного листа, не додано будь - якої технічної документації на ці земельні ділянки.

Крім того, із вищевказаного листа не є зрозумілим на яку саме частину земельної ділянки позивача накладається земельна ділянка відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства завод "Арсенал" - залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м.Києва від 05 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05 березня 2014 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.