Справа № 808/2354/13-а
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року 15:33Справа № 808/2354/13-а м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представника позивача: Левченко В.В.,

представника відповідача: Коваленко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс»

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 24.10.2012 №, №,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2013 Публічне акціонерне товариство «Запоріжкокс» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 24.10.2012 №, №.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду Прасова О.О. від 28.02.2013 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2354/13-а, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 23.03.2013.

Ухвалою судді від 21.05.2013 провадження у справі зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №0870/10933/12.

У зв'язку із закінченням строку повноважень щодо здійснення правосуддя суддею Прасовим О.О., згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 22.12.2014 №85 та відповідно п.3.1.11, п.3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №808/2354/13-а.

Згідно з протоколом розподілу справи між суддями, справу передано для подальшого розгляду судді Садовому І.В.

Ухвалою суду від 25.12.2014 справу №808/2354/13-а прийнято до провадження суддею Садовим І.В. та зобов'язано сторін повідомити про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

26.01.2015 на адресу суду надійшло клопотання від позивача про поновлення провадження у справі у зв'язку з усуненням обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.02.2015 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні 12.02.2015 здійснено процесуальну заміну відповідача по справі на підставі ст.55 КАС України, а саме замінено Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі Державної податкової служби на її правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач). У судовому засіданні оголошено перерву до 20.02.2015.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 20.02.2015 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами позапланової виїзної перевірки, про завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2012 року через реалізацію частини продукції власного виробництва за ціною, нижче її собівартості. Зазначає, що вказані висновки є безпідставними, оскільки позивачем під час проведення позапланової виїзної перевірки надано всі необхідні документи податкової та бухгалтерської звітності, що підтверджують право позивача на податковий кредит, товари були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Крім того, зазначає, що висновки акту перевірки №405/26-2/00191224 від 05.10.2012 ґрунтуються на висновках іншої перевірки, які викладені в акті №227/26-2/00191224 від 13.07.2012, які в свою чергу були оскаржені позивачем в судовому порядку. Вважає висновки податкового органу про порушення позивачем п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4а ст.200 Податкового кодексу України необґрунтованими, а спірні податкові повідомлення - рішення такими, що підлягають скасуванню. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у запереченнях на позов. Зокрема зазначив, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4а ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого податковою визначено суму податку на додану вартість по вартості сировини та матеріалів, які відповідно до вимог Податкового кодексу України в подальшому не використовувались в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Так, позивачем в квітні 2012 року було реалізовано продукції на загальну суму 278 059 269 грн. 92 коп. (без ПДВ), фактична собівартість виробництва якої дорівнює 295 121 675 грн. 92 коп. Частина продукції була реалізована за ціною нижче її собівартості, в результаті чого отримано збиток від реалізації продукції у сумі 17 062 406 грн. Вважає висновки, викладені в акті перевірки обґрунтованими, а спірні податкові повідомлення - рішення правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями відповідача в період з 02.10.2012 по 04.10.2012 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» () з питання правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 05.10.2012 №405/26-2/00191224.

Згідно з висновками акту перевірки встановлені порушення:

- п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4а ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податок па додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за квітень 2012 року на загальну суму 2 408 087 грн.

- п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість за квітень 2012 року на загальну суму 714 333 грн.

Під час проведення зазначеної перевірки податковий орган не перевіряв первинні документи позивача, а лише використав інформацію з акта документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2012 № 227/26-2/00191224.

На акт перевірки позивачем були направлені заперечення №19/356 від 12.10.2012, які відповідачем були залишені без задоволення (відповідь відповідача від 19.10.2012 №5662/10/26-2.

На підставі матеріалів перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення:

- від 24.10.2012 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2012 року на суму 2 408 087 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 204 043 грн. 50 коп.

- від 24.10.2012 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 1071499 грн. 50коп., у тому числі: за основним платежем в розмірі 714 333 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 357 166 грн. 50 коп.

31.10.2012 на адресу Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби та Державної податкової адміністрації у Запорізькій області позивачем була направлена первинна скарга №19/372 про скасування спірних податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Окружної Державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби від 19.11.2012 №14482/10/10-134 було продовжено строк розгляду вищезазначеної первинної скарги по 03.01.2012 включно.

Рішенням Окружної Державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби від 28.12.2012 №17415/10/10-233 первинна скарга №19/372 від 31.10.2012 залишена без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення без змін.

Позивачем до Державної податкової служби України була подана повторна скарга №19/1 від 03.01.2013.

Рішенням Державної податкової служби України від 28.01.2013 №1312/6/10/2115 скарга позивача залишена без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, судом було встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2014 по справі №0870/10933/12 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжя Державної податкової служби та скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.07.2012 №.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2014 по справі №0870/10933/12 - без змін.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В акті перевірки зазначено, що позивачем у квітні 2012 року було реалізовано продукцію за ціною нижче її собівартості.

На думку податкового органу, підприємство таким чином за рахунок бюджетного відшкодування намагається покрити свої збитки від продажу продукції за ціною нижче ціни її собівартості, що в свою чергу свідчить про зловживання правом на відшкодування цього податку з бюджету, наданим Податковим кодексом України. Намір одержати доход лише в зазначений спосіб, без здійснення реальної господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету, а тому в цьому випадку дохідність є умовною, оскільки може бути досягнута за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ.

Такий висновок не грунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пп.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Отже, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту і встановлений вичерпний перелік обставин, за якими суми податку, сплачені платником податку, не можуть бути віднесені до податкового кредиту.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. У ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В той же час, всі господарські операції, які були перевірені під час податкової перевірки, оформленої актом перевірки № 227/26-2/00191224 від 13.07.2012, були відображені позивачем у бухгалтерському та податковому обліку на підставі належним чином оформлених документів, в тому числі і податкових накладних, отриманих від постачальників товарів (послуг).

Таким чином, враховуючи наявність у позивача податкових накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів (послуг) були включені до податкового кредиту, приймаючи до уваги, що зазначені податкові накладні не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих податкових накладних вимогам Податкового кодексу України акт перевірки не містить, суд вважає, що позивач цілком правомірно включив суми податку на додану вартість по отриманим товарам (послугам) до складу податкового кредиту у квітні 2012.

Підпунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, право платника ПДВ на бюджетне відшкодування залежить лише від оплати останнім сум такого податку контрагентам у попередніх податкових періодах, що позивачем було здійснено і даний факт не заперечується відповідачем у акті перевірки.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпункт 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до ст.185, ст.188-189, ст.198, 201 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, наявність доходу, у вигляді прибутку, не є абсолютним показником, а залежить від багатьох чинників, серед яких, зокрема, і об'єктивні фактори формування ринкових цін на певний вид продукції. Здійснення продажу коксохімічної продукції позивачем за ціною, нижчою її собівартості обумовлено економічними чинниками, що склалися на ринку України.

Крім цього, слід зазначити, що висновки акту перевірки від 05.10.2012 №405/26-2/00191224 ґрунтуються на висновках іншої перевірки, які викладені в акті №227/26-2/00191224 від 13.07.2012 (з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2012), якою було встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за квітень на загальну суму ПДВ 4921665грн.

Вказані вище висновки в свою чергу були оскаржені позивачем в судовому порядку. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду у справі №0870/10933/12 від 15.01.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014, скасоване податкове повідомлення-рішення від 26.07.2012 № , що було прийняте на підставі акта №227/26-2/00191224 від 13.07.2012.

Матеріалами справи №0870/10933/12 було встановлено, що всі господарські операції, які були перевірені під час перевірки, оформленої актом №227/26-2/00191224 від 13.07.2012 (на який посилається відповідач в акті перевірки від 05.10.2012 №405/26-2/00191224) були відображені позивачем в бухгалтерському обліку на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі і податкових накладних, отриманих від постачальників.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 24.10.2012 №, №,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі Державної податкової служби від 24.10.2012 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2012 року на суму 2 408 087 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 204 043 грн. 50 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі Державної податкової служби від 24.10.2012 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1071499 грн 50коп., у тому числі: за основним платежем в розмірі 714 333 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 357 166 грн. 50 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (вул.Діагональна, буд.4, м.Запоріжжя, 69600, ) судовий збір в розмірі 2 294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий