Справа № 804/2680/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 р. Справа № 804/2680/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - Березнякова К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксір» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксір» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з вимогами:
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання письмових пояснень або заперечень не скористався.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення.
ТОВ «Еліксір» з 17.10.2002р. взято на облік як платник податків (за основним місцем обліку) Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі за текстом - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська або відповідач).
Видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: виробництво парфумних і косметичних засобів; виробництво інших харчових продуктів; виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування; оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; оптова торгівля фармацевтичними товарами.
Вказаною перевіркою встановлено:
1. документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання - контрагенти-постачальники: ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «Солархейт», ТОВ «Креденсінвест», ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» - ТОВ «Еліксір»;
Встановлена відсутність об'єктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення статей 22, 185, 187, 198 Податкового кодексу України.
2. встановлено часткове відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків по ланцюгу постачання - контрагенти-постачальники: ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «Солархейт», ТОВ «Креденсінвест», ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» - ТОВ «Еліксір»;
3. в порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, ст. 185, п. 198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ «Еліксір» сформував податковий кредит звітного періоду на підставі податкових накладних, які складені з порушенням встановленого законодавства України порядку та формою і не підтверджені первинним документами (актами, довідками, товарно-транспортними документами тощо), в результаті чого за вересень 2014 року завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ на загальну суму 54 756,67 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 54 757 грн.
Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками, ТОВ «Еліксір» подано до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська заперечення від 19.01.2015 року вих.№64-к, за розглядом яких останнім було надано відповідь на заперечення від 21.01.2015 року №1544/10/04-63-22-03-17, якою висновки акту №9949/04-63-22-03/32197328 від 31.12.2014р. визнано правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на час господарських взаємовідносин).
До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин), входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Приписами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4. статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 135.4.1, п.135.4.ст.135 ПК України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що між ТОВ «Еліксір» (покупець) та ТОВ «Прод-Ресурс» (постачальник) 22.09.2014 року укладеного договір поставки №38/09, за умовами якого постачальник постачає (продає) покупцю товар, кількість, ціна та асортимент товару, що постачається за умовами даного договору вказується у видаткових накладних. Товар постачається партіями зі складу постачальника з додаванням видаткової накладної. Поставка може бути здійснена за допомогою послуг третіх осіб (перевізника).
Фінансово-господарські операції з придбання товару (моностеарат гліцерину, хондроітін сульфата) оформлені видатковими накладними на товар №691 від 29.09.2014 року, №820 від 30.09.2014 року, виписаними продавцем податковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.
Також при придбанні товару продавцем були надані паспорт безпеки у віжподності до ТУ на придбаний товар (моностеарат гліцерину).
Транспортування товару здійснювалось перевізником ОСОБА_3 автомобілем Bockmann DK НОМЕР_1, що підтверджено наданою товарно-транспортною накладною.
Придбаний товар оприбутковано позивачем та відображено у бухгалтерському обліку оборотно-сальдова відомість по рахунку 201.
23.09.2014 року між ТОВ «Еліксір» (замовник) та ТОВ «Солархейт» (виконавець) укладеного договір про надання транспортно-експедиційних послуг №3/09, за умовами якого виконавець надає транспортно-експедиційні послуги замовнику, згідно його замовлення та товарно-транспортної накладної на умовах, вказаних у договорі. Товар постачається партіями зі складу постачальника з додаванням видаткової накладної. Поставка може бути здійснена за допомогою послуг третіх осіб (перевізника).
Актом надання послуг №0923/05, товарно-транспортними накладними засвідчено надання ТОВ «Солархейт» транспортно-експедиційних послуг.
За фактом виконання договірних зобов'язань сторонами підписано податкову накладну №50 від 23.09.2014 року.
15.09.2014 року між ТОВ «Еліксір» (замовник) та ТОВ «Солархейт» (підрядник) укладеного договір підряду №0809/1, за умовами якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, на свій ризик з використанням власних матеріалів та засобів, виконати по завданню замовника монтаж системи, а саме: установку сепаратора жирів. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
На підставі укладеного договору сторонами складено договірна ціна на будівництво установка сепаратора жирів, протокол погодження ціни, довідка вартості виконаних робіт та витрат, підсумкова відомість ресурсів.
Актом приймання-передачі виконаних робіт за вересень 2014 року засвідчено виконання робіт - установка сепаратора жирів
За фактом виконання договірних зобов'язань сторонами підписано податкову накладну №48 від 15.09.2014 року.
22.08.2014 року між ТОВ «Еліксір» (покупець) та ТОВ «Арктік Торг» (постачальник) укладеного договір поставки №16, за умовами якого постачальник постачає (продає) покупцю товар, кількість, ціна та асортимент товару, що постачається за умовами даного договору вказується у видаткових накладних. Товар постачається партіями зі складу постачальника з додаванням видаткової накладної. Поставка може бути здійснена за допомогою послуг третіх осіб (перевізника).
Фінансово-господарські операції з придбання товару (сепаратор жирів) оформлені видатковою накладною на товар №0829/8 від 29.08.2014 року, виписаною продавцем податковою накладною, копії яких наявні в матеріалах справи.
Між ТОВ «Еліксір» (покупець) та ТОВ «Креденсінвест» (постачальник) 25.09.2014 року укладеного договір поставки №09/2014, за умовами якого постачальник постачає (продає) покупцю товар, кількість, ціна та асортимент товару, що постачається за умовами даного договору вказується у видаткових накладних. Товар постачається партіями зі складу постачальника з додаванням видаткової накладної. Поставка може бути здійснена за допомогою послуг третіх осіб (перевізника).
Фінансово-господарські операції з придбання товару (перегородка, шоу-бокс под. крем) оформлені видатковою накладною на товар №10 від 30.09.2014 року, виписаною продавцем податковою накладною, копії яких наявні в матеріалах справи.
Транспортування товару здійснювалось перевізником ОСОБА_4 автомобілем Schmitz S.CS MEGA НОМЕР_2, що підтверджено наданою товарно-транспортною накладною.
Придбаний товар оприбутковано позивачем та відображено у бухгалтерському обліку оборотно-сальдова відомість по рахунку 201.
10.09.2014 року між ТОВ «Еліксір» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» (підрядник) укладеного договір підряду №М-0209/3, за умовами якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, на свій ризик з використанням власних матеріалів та засобів, виконати по завданню замовника роботи. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
На підставі укладеного договору сторонами складено договірна ціна на об'єкт система електропостачання, локальний кошторис, довідка вартості виконаних робіт та витрат, підсумкова відомість ресурсів.
Актом приймання-передачі виконаних робіт №1 за вересень 2014 року засвідчено виконання робіт - система електропостачання (комплектація).
За фактом виконання договірних зобов'язань сторонами підписано податкову накладну №110 від 30.09.2014 року.
Також 10.09.2014 року між ТОВ «Еліксір» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» (підрядник) укладеного договір підряду №М-0209/4, за умовами якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, на свій ризик з використанням власних матеріалів та засобів, виконати по завданню замовника роботи. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
На підставі укладеного договору сторонами складено договірна ціна на об'єкт облаштування системи ГВС, локальний кошторис, довідка вартості виконаних робіт та витрат, підсумкова відомість ресурсів.
Актом приймання-передачі виконаних робіт №1 за вересень 2014 року засвідчено виконання робіт - облаштування системи ГВС (комплектація).
За фактом виконання договірних зобов'язань сторонами підписано податкову накладну №111 від 30.09.2014 року.
10.09.2014 року між ТОВ «Еліксір» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» (підрядник) укладеного договір підряду №М-0209/2, за умовами якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, на свій ризик з використанням власних матеріалів та засобів, виконати по завданню замовника роботи. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
На підставі укладеного договору сторонами складено договірна ціна на об'єкт облаштування системи опалення, локальний кошторис, довідка вартості виконаних робіт та витрат, підсумкова відомість ресурсів.
Актом приймання-передачі виконаних робіт №1 за вересень 2014 року засвідчено виконання робіт - облаштування системи опалення (комплектація).
За фактом виконання договірних зобов'язань сторонами підписано податкову накладну №109 від 29.09.2014 року.
Розрахунки за вищенаведеними договорами було здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписки по рахунку позивача.
Суд зазначає, що ремонті та будівельні роботи за вище наведеними договорами підряду біло здійснено за адресою с.Старі Кодаки, вул.Аеропорт 144, яке ТОВ «Еліксір» орендує у ТОВ «Осіріс-2005» задля ведення виробничої діяльності, на що Новоолександрівською сільською радою Дніпропетровського району було надано дозвіл, а саме: виробництво склопакетів, виробництво парфумерних та косметичних засобів.
В ході судового розгляду судом досліджено надані позивачем норми витрат сировини та випуск продукції: крем-бальзами, з яких вбачається використання придбаного товару у господарській діяльності позивача, також досліджено висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи на косметичну продукцію (креми-бальзами), світлили придбаних перегородок та шоу-боксів.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «Еліксір» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Слід зазначити, що згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «Солархейт», ТОВ «Креденсінвест», ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» були зареєстровані як юридичні особи, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з яких не вбачається наявність записів про відсутність за місцезнаходженням.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання товару та виконання контрагентами робіт, отже і правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з придбання товарної продукції, робіт та послуг по ланцюгу постачання: ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «Солархейт», ТОВ «Креденсінвест», ТОВ «Будівельна компанія «АРС Девелопмент» - ТОВ «Еліксір» та свідчать про належне виконання договорів на подальше використання придбаного товару, а тому в діях позивача відсутні порушення: п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, ст. 185, п. 198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ «Еліксір» сформував податковий кредит звітного періоду на підставі податкових накладних, які складені з порушенням встановленого законодавства України порядку та формою і не підтверджені первинним документами (актами, довідками, товарно-транспортними документами тощо), в результаті чого за вересень 2014 року завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ на загальну суму 54 756,67 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 54 757 грн.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1054 від 12.02.2015р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп. присуджується на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксір» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков