Справа № 2а-5651/11/2170
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/9991/79963/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до апеляційного суду Автономної Республіки Крим про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недонарахованих сум до заробітної плати,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. Просила визнати протиправними та скасувати накази від 5 вересня 2011 року № 47/7.3-1 «Про скасування допуску до державної таємниці за формою № 2 та доступу до секретної інформації ОСОБА_4» та № 111/7.3-2/1 «Про звільнення ОСОБА_4»; поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та недонараховані до заробітної плати суми за період з 12 травня 2008 року по 1 січня 2010 року в розмірі 4500 грн.

Посилалася на те, що її звільнення та скасування допуску до державної таємниці є протиправним, оскільки заяву про звільнення вона написала під тиском.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 5 вересня 2011 року № 47/7.3-1 в частині скасування позивачці допуску до державної таємниці за формою № 2. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 3 грудня 2007 року позивачка працювала в апеляційному суді Автономної Республіки Крим секретарем судових засідань, 11 квітня 2008 року їй було надано допуск до державної таємниці за формою № 2 та допуск до секретної інформації, а з 11 січня 2010 року - переведено на посаду начальника відділу режимно-секретної роботи. 5 вересня 2011 року ОСОБА_4 написала заяву на ім'я керівника апарату апеляційного суду Автономної Республіки Крим, в якій просила звільнити її з роботи за власним бажанням з 5 вересня 2011 року.

5 вересня 2011 року наказом керівника апарату апеляційного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Автономної Республіки Крим за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Цього ж дня (5 вересня 2011 року) наказом голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим у зв'язку з поданням ОСОБА_4 заяви про звільнення їй було скасовано допуск до державної таємниці за формою № 2 та допуск до секретної інформації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності звільнення та скасування допуску до державної таємниці за формою № 2 та допуску до секретної інформації, оскільки позивачка власноручно написала заяву про звільнення за власним бажанням з 5 вересня 2011 року, процедура звільнення дотримана.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки скасування раніше наданого допуску до державної таємниці належить до компетенції органів Служби безпеки України, то наказ голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим про скасування позивачці допуску до державної таємниці за формою № 2 та допуску до секретної інформації підлягає скасуванню як неправомірний. Що стосується решти позовних вимог, то суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Отже, враховуючи, що позивачка власноручно написала заяву про звільнення за власним бажанням з 5 вересня 2011 року, наказом керівника апарату апеляційного суду Автономної Республіки Крим її звільнено з посади начальника відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Автономної Республіки Крим за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 5 вересня 2011 року, то обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що звільнення позивачки проведено з дотриманням процедури та порядку звільнення, тому правомірною є відмова суду апеляційної інстанції у задоволенні позову в цій частині та в частині похідних від цього вимог.

Щодо позовних вимог в частині скасування наказу про скасування ОСОБА_4 допуску до державної таємниці за формою № 2 та доступу до секретної інформації, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну таємницю» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Враховуючи те, що на час звільнення позивачки скасування раніше наданого допуску до державної таємниці належить до компетенції органів Служби безпеки України, то наказ голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим про скасування позивачці допуску до державної таємниці за формою № 2 та допуску до секретної інформації є неправомірним, тому підлягає скасуванню. Тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення недонарахованих до заробітної плати сум за період з 12 травня 2008 року по 1 січня 2010 року в розмірі 4500 грн. розглянуті судами першої та апеляційної інстанцій та обґрунтовано відхилені як безпідставні.

Посилання позивачки на тиск з боку голови суду при написанні нею заяви про звільнення були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, які надали вказаним доводам належну правову оцінку.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Питання про скасування постанови суду першої інстанції судом касаційної інстанції не вирішується, оскільки вказана постанова була скасована судом апеляційної інстанції.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк