Справа № 2а-15361/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2015р. м. Київ К/9991/66890/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2011

у справі № 2а-15361/10/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва

про визнання неправомірними та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 21.04.2010 № та податкові повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2, № /2 та № /0.

ДПІ у Дніпровському районі м. Києва подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи такі вимоги обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оспорюваних рішення та податкових повідомлень-рішень та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, перебуваючи на загальній системі оподаткування, здійснювала оптову торгівлю радіотелевізійною апаратурою та засобами звуко- та відеозапису, що є видами її діяльності за КВЕД згідно з довідкою Головного Управління статистики у м. Києві від 16.03.2009 № 501.

ДПІ у Дніпровському районі м. Києва проведено планову виїзну документальну перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2009, за результатами якої складено акт від 02.04.2010 № 1258/17 .

Вказаним актом від 02.04.2010 № 1258/17 зафіксовано порушення:

- п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР , що слугували підставою для застосування до позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за рішенням від 21.04.2010 № штрафних (фінансових) санкцій в сумі 493100 грн. Вказані порушення полягали у здійсненні розрахункових операцій за період з 01.01.2009 по 30.06.2009 на повну суму покупки (98620 грн.) без використання розрахункової книжки;

- ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-VI, що слугувало підставою для складання податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 12327,45 грн. Вказані порушення полягали у тому. що позивач не включив до складу загального оподатковуваного доходу суми доходів від продажу товарів;

- п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97, що слугували підставою для складання податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 27090,5 грн., в т.ч. 18207 грн. основного платежу та 8883,5 грн. штрафних (фінансових) санкцій, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з лютого 2009 року по квітень 2009 року;

- п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97, що слугували підставою для складання податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 про визначення податкового зобов'язання зі штрафних (фінансових) санкцій в сумі 39,9 грн. з податку на додану вартість. Вказані порушення полягали у включенні до складу податкового кредиту податку на додану вартість за операціями з ТОВ «Сфера», ТОВ «Агатіс», ТОВ «Сатурн-ТВ», ТОВ «Сити Ком» за відсутності податкових накладних. При цьому вказує, що вартість придбаних товарів не віднесено позивачкою до складу валових витрат.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, необхідно проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України.

У відповідності до абз. 16 ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до абз. 4 ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), тощо.

Таким чином, обов'язок суб'єкта господарювання використовувати розрахункові книжки обумовлений здійсненням розрахункових операцій, які характеризуються розрахунками за товар у готівковій формі в місці отримання товарів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачкою відкрито розрахунковий рахунок у ТОВ «Український промисловий банк».

У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації у ТОВ «Український промисловий банк», що позбавляло можливості здійснювати безготівкові розрахунки банківським переказом, позивачка у період з 27.01.2009 по 06.04.2009 знімала кошти в загальній сумі 89500 грн. з карткового рахунку в ТОВ «Український промисловий банк» та вносила їх на рахунок в АКІБ «УкрСиббанк», що підтверджується листом від 12.02.2009 № 4 Голові тимчасової адміністрації ТОВ «Укрпромбанк», листом В.о. керуючого філією КРУ ТОВ «Укрпромбанк» від 13.03.2009 № 136, листом від 22.04.2010 № 2204, листом від 25.06.2010 № 2506, листом Начальника відділення АКІБ «УкрСиббанк» від 05.07.2010 № 837, квитанціями про зняття з карткового рахунку в ТОВ «Укрпромбанк» коштів, банківськими виписками, листами Ізюмського казенного приладобудівного заводу від 11.02.2009 № 276 та від 17.02.2009 № 184-311, платіжними дорученнями щодо повернення коштів для Ізюмського приладобудівного заводу тощо.

Решта коштів, внесених позивачкою на рахунок в ТОВ «УкрСиббанк», що складає 9120 грн. (98620 грн. - 89500 грн.), є власними заощадженнями.

При цьому позивачкою помилково при внесенні коштів у загальній сумі 98620 грн. на рахунок АКІБ «УкрСиббанк» в квитанціях від 05.02.2009 № 24, 06.02.2009 № 19, від 17.02.2009 № 4, від 23.02.2009 № 36, від 03.03.2009 № 29, від 10.03.2009 № 33, від 16.03.2009 № 24, від 30.03.2009 № 58, від 06.04.2009 № 1 у графі призначення платежу вказано «виручка від продажу обладнання», у зв'язку з чим податковим органом зроблено висновок про здійснення розрахункових операцій на повну суму покупки без використання розрахункової книжки.

Таким чином, отримання вказаних коштів як розрахунок за товар у готівковій формі в місці отримання товарів є недоведеним.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на ненадання податковим органом інших доказів, які б підтверджували, що кошти в сумі 98620 грн. отриманні позивачкою як розрахунок за товар у готівковій формі в місці отримання товарів, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій за рішенням від 21.04.2010 № .

Суд касаційної інстанції вважає за правильне погодитись з висновками судів про необґрунтованість складання податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 у зв'язку із зафіксованим в акті перевірки порушенням позивачкою вимог ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97 (база оподаткування), оскільки податковим органом, крім акту перевірки, доказів наявності у позивачки доходів від продажу товарів за період, що перевірявся, які не включено до складу загального оподатковуваного доходу, не надано.

Відповідачем не надано судам попередніх інстанцій первинних документів чи інших доказів, які б підтверджували невиконання позивачкою обов'язку щодо формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість у період з лютого 2009 року по квітень 2009 року на дату отримання коштів від покупця або дату відвантаження товарів (виконання робіт, послуг), як того вимагає п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону № 168/97, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції вважає за правильне погодитися з висновками судів про протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Також, суд касаційної інстанції знаходить правильним висновок судів про протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /2 про визначення податкового зобов'язання зі штрафних санкцій з податку на додану вартість з огляду на те, що відповідач зафіксував порушення вимог позивачкою вимог п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 ст. 7 Закону № 168/97, однак не послався на первинний документ чи інші докази, а також не надав суду першої інстанції обґрунтувань цього порушення.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, якими обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено на суб'єкта владних повноважень, та те, що відповідач в судах попередніх інстанцій не довів правомірності оспорюваних позивачкою рішень, діючи у межах, визначених ст. 220 цього Кодексу, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без мін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун