Справа № 2-а-5216/10
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р.Справа № 2-а-5216/10
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П., Водолажської Н.С.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про зобов'язання перерахунку та виплати державної соціальної допомоги як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, -

В с т а н о в и л а:

14 грудня 2010 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (подалі - УПФУ), про перерахунок раніше призначеної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплати яких встановлено ст.ст. 50 і 54 Закону України від 28 лютого 1991 року N 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон N 796-XII),

Позивач зазначає, що вона як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю, на умовах, визначених Законом N 796-XII. Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної їй пенсії не відповідає розмірам, визначеним Законом N 796-XII, та на відмову УПФУ привести ці виплати у відповідність із вимогами Закону, позивач просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його усунути це порушення, провівши вказані перерахунки з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду від 14 грудня 2010 року ОСОБА_1 поновлений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії УПФУ;

- зобов'язано УПФУ провести перерахунок основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, розмір якої встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та забезпечити її виплату, починаючи з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року;

- зобов'язано УПФУ провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та забезпечити її виплату, починаючи 01.01.2004 року по 31.12.2007 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, УПФУ в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апелянт просить перевірити судове рішення стосовно наявності у позивача поважних причин, які унеможливили звернення позивача до суду в межах процесуального строку. Апелянт також зазначає, що нарахування та виплата позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводились пенсійним органом у відповідності до вимог чинного законодавства.

В порядку, визначеному ст. 183-2 та ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження та переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 14 грудня 2010 року із вимогами щодо захисту порушених прав, що мали місце з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року.

Клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 обґрунтовані приписами ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст. 268 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положеннями Конвенції ООН про права інвалідів.

Виходячи із зазначених правових норм, позивач вважає, що строк позовної давності нею не пропущений, оскільки суми пенсії, що не отримана з вини пенсійного органу, підлягають виплаті за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Не погоджуючись із судовим рішенням, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем строк на звернення до суду пропущено.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення справи) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зазначає, що позивач у період: з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року, щомісяця отримувала державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в конкретному розмірі. У випадку незгоди з розмірами, виплачуваної державної пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, позивач мала реальну можливість звернутися до суду за захистом порушених, як вона вважає, прав в межах строку позовної давності, встановлених законом.

В позовній заяві позивачем не викладені обставини поважності причин, які послугували об'єктивною перешкодою до суду за захистом своїх прав у період часу з січня 2004 року по листопад 2010 року.

Посилання позивача на приписи ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 76 «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст. 268 Цивільного кодексу України колегія суддів вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Вимоги про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених ст.ст. 50, 54 Закону N 796-XII, виплат є публічно-правовими, а не цивільно-правовими. У зв'язку з цим до таких вимог правила позовної давності, встановлені главою 19 Цивільного кодексу України, не застосовуються. Не підлягають застосуванню до таких вимог положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки зазначені приписи встановлюють строки виплати нарахованих пенсій за минулий час і не визначають строки призначення і нарахування пенсій. Закон України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст. 90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року.

Таким чином, виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення позовних вимог без розгляду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 183-2, 185, 195, 197, 198 ч. 1 п. 4, 202 ч.1 п.4, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХ ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року - скасувати, з прийняттям нового судового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 - без розгляду.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) А.П. Бенедик

(підпис) Н.С. Водолажська