Справа № 804/10482/14
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 рокусправа № 804/10482/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсною податкової консультації,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсною податкової консультації.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014р. позов задоволено.

Суд постановив визнати частково недійсною податкову консультацію Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Дніпропетровській області Міністерства доходів і зборів України від 08.07.2014 року № 13602/10/04-82-11-027, а саме те, що фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування не мають права включати до складу витрат витрати, які пов'язані із використанням транспортного засобу (вартість придбання запасних частин, придбання шин, технічного обслуговування тощо).

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не було враховано те, щодо складу витрат включається сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, а ведення бухгалтерського обліку витрат на придбання, виготовлення, ремонт (поліпшення) основних засобів фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено.

Представник відповідача не з'явився, повістку отримав 10.12.2014.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.06.2014 року позивач звернувся до відповідача з листом, у якому просив надати податкову консультацію з питань, зокрема: «Чи має право фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування, включати до валових витрат витрати, пов'язанні з технічним обслуговуванням вантажних автомобілів (у

тому числі, заміну старих шин, які пройшли встановлений нормами пробіг (Наказ Міністерства транспорту і 20.05.2006 р. № 488), а також сезонну заміну шин) віднести до витрат операційної діяльності, згідно пункту в) підпункту 138.10.2 статті 138 Податкового кодексу України, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб».

Листом від 08.07.2014 року за №13602/10/04-82-11-027 була надана податкова консультація, зокрема, що фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування не мають права включати до складу витрат витрати, які пов'язанні із використанням транспортного засобу (вартість придбання запасних частин, придбання шин, технічне обслуговування тощо).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на утримання, експлуатацію та ремонт (в даному випадку це витрати на придбання запасних частин, технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів) основних засобів відноситься до загальновиробничих або адміністративних витрат в залежності від того для чого використовується автомобіль.

Колегія суддів з зазначеними висновками погоджується.

Згідно із п. 177.2. ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 14.1.138 п.14.1 ст. 14 ПК України основні засоби це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що транспортні засоби являються основними засобами.

Згідно із пп. 139.1.5. п. 139.1. ст. 139 розділу III ПК України, не включаються до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно із п. 138.1. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до абз. «в» п.п. 138.10.2. п. 138.10. ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Абзаців «г» п.п. 138.8.5 п.138.8 ст. 138 ПК України встановлено, що до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає помилковими, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено, що витрати на поточний ремонт та утримання автомобіля не є витратами на реконструкцію, модернізацію або інше поліпшення основних засобів.

Судом першої інстанції також було зазначено, що згідно п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України всі витрати на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів повинні бути підтверджені первинними документами, які підтверджують здійснення платником податку на прибуток витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та іншими документами, встановленими розділом ІІ Податкового кодексу України.

Таким чином, підстави для скасування оскарженої постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсною податкової консультації залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш