Справа № 815/7010/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року11год.00хв. м. Одеса Справа № 815/7010/14

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гончаренко А.В.

передставника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання неправомірними дій,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому позивач з урахуванням уточнень просив визнати неправомірними (у зв'язку з добровільним виконанням відповідачами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири номер АДРЕСА_1) дії заступника начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. щодо виселення та вилучення майна інших осіб, а саме, ОСОБА_4 разом з малолітнім сином ОСОБА_10, з цієї квартири та передання на відповідальне зберігання приналежного їм нерухомого майна ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року позов задоволений частково, визнано ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та виселено ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з вищевказаної квартири. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 змінено мотивувальну частину рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 щодо моральної шкоди, в іншій частині рішення залишено без змін. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 добровільно виконали рішення суду, про що ОСОБА_5 письмово повідомив Другий Суворовський відділ ДВС ОМУЮ. Також як зазначає позивач, державний виконавець, ще у жовтні 2014 року був повідомлений, що фактично вказаною квартирою користується колишня дружина ОСОБА_5 ОСОБА_4 разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_10. ОСОБА_4 користується вказаним жилим приміщенням як співвласник. 25.11.2014 року заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. був складений акт без номеру, за яким було вказано, що двері вказаної квартири були відчиненні добровільно; стягувачем було замінено замки; ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в квартирі відсутні; ОСОБА_5 виселений примусово. Однак як зазначає позивач, відомості вказані в акті не відповідають дійсності, оскільки двері до квартири були виламані, ОСОБА_5 та його речі у квартирі не знаходились, а навпаки в квартирі знаходились інші особи, а саме колишня дружина ОСОБА_5 ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_10 та саме їх речі незаконно були передані держаним виконавцем на зберігання ОСОБА_6. Також заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. був складений акт опису й арешту без номеру, за яким було описано і накладено арешт на приналежне їм майно за заздалегідь заниженою вартістю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовльнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив що ніяких протиправних дій з боку відповідача не вчинялось. Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та надав на адресу суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що позивачкою не надано в розпорядження суду жодного доказу того, що вона взагалі користувалась спірною квартирою та що вона користувалась даною квартирою на правових підставах. Також згідно свідоцтва про право власності №2059 від 07.06.2013 року ОСОБА_6 являється одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 а тому станом на 25.11.2014 року ОСОБА_4 жодним чином не могла користуватись вказаною квартирою. Крім того позивачкою не надано жодного доказу, що арештоване при здійсненні виконавчих дій майно належить позивачці та що його вартість державним виконавцем була занижена.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що опис майна проводили в його присутності, проте коли почали його проводити він не знає. Свою дитину позивачка відвела сама до сусіда в квартиру НОМЕР_1 після початку виконавчих дій. Після закінчення виконавчих дій він пішов до сусіда ОСОБА_11 в квартиру НОМЕР_1 за дитиною котрого відвела туди ОСОБА_4 коли в квартиру прийшов державний виконавець та відвіз його разом з ОСОБА_4 до бабусі та вже не повертався до квартири. При опису майна ОСОБА_4 просила надати їй тиждень для вивозу речей самостійно. А також пояснив, що про виселення він дізнався за тиждень до проведення виконавчих дій та повідомив про це ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача та проживає в квартирі АДРЕСА_2 Та пояснив що ОСОБА_4 проживає в квартирі НОМЕР_2 вже років 5 разом із сином. Зранку 25.11.2014 року до нього прийшов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з сином, та поросили щоб син побув у нього в квартирі. Потім ОСОБА_5 займався речами у дворі дома, а потім в середині дня ним вивозились якісь речі. В якості кого ОСОБА_4 проживала у даній квартирі йому не відомо, та він не бачив що відбувалось в квартирі НОМЕР_2 так як не виходив зі своєї квартири.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідом позивача та проживає в квартирі АДРЕСА_3 Та пояснила, що приблизно місяці два назад з балкона своєї квартири бачила як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виносили речі з квартир та погружали їх в автомобіль.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що під час виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1 був присутній в якості понятого. Та пояснив, що коли вони приїхали ОСОБА_5 був на вулиці. В квартирі знаходилась ОСОБА_4 з її неповнолітнім сином та хто саме відчиняв двері він не пом'ятає. В квартирі знаходились речі та коли вони зайшли до квартири ОСОБА_4 не говорила що це саме її особисті речі та документів про їх придбання не пред'являла. Коли підписували акт опису ОСОБА_4 попросила тиждень на виїзд, та коли вони покинули квартиру з державним виконавцем в неї залишились ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та його дружина.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що під час виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1 був присутній в якості понятого та надав аналогічні пояснення як і свідок ОСОБА_13

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є, зокрема районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Згідно ч.1, ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року по справі №523/9497/13-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення задоволений частково. Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1.

13.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року по справі №523/9497/13-ц в частині задоволення позовних вимог щодо втрати права користування та виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 залишено без змін.

20.08.2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своїм рішенням касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилив та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року в незміненій і не скасованій частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року залишив без змін.

Згідно п.1, ч. 2, ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

13.05.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист по справі №523/9497/13-ц, щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1

Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

19.06.2014 року ОСОБА_6 звернувся з заявою до Начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист від 13.05.2014 року по справі №523/9497/13-ц.

Головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Войтенко В.В. у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) 19.06.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 153-155) та встановлений 15-денний строк на добровільне виконання виконавчого документу з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

10.07.2014 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до Начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ в якій просив зупинити виконання рішення в зв'язку з відкриттям касаційного провадження по справі №523/9497/13-ц.

16.10.2014 року до начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ з заявою звернувся ОСОБА_6 в якій просив приєднати до матеріалів виконавчого провадження копію рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.08.2014 року.

21.10.2014 року Другим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ на адресу ОСОБА_5 рекомендованим листом було направлено повідомлення згідно якого Другий Суворовський відділ ДВС ОМУЮ повідомляє, що 31.10.2014 року о 10 годині ранку буде здійснено виконавчі дії щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 у межах виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року №523/9497/13-ц.

В цьому ж повідомлення роз'яснено, що відповідно до п.3, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутність боржника, повідомленого про день і час вислення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

31.10.2014 року заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. складений акт державного виконавця, яким встановлено, що виходячи місцем виконання виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_1 було встановлено, що стягував ОСОБА_6 о 10 годинні ранку 31.10.2014 року не з'явився, таким чином виконання рішення не відбулось.

14.11.2014 року Другим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ на адресу ОСОБА_5 рекомендованим листом було направлено повторне повідомлення згідно якого Другий Суворовський відділ ДВС ОМУЮ повідомляє, що 25.11.2014 року о 10 годині ранку буде здійснено виконавчі дії щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 межах виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року №523/9497/13-ц.

20.11.2014 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до Начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ в якій повідомив, що ним та ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 в добровільному порядку виконане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року №523/9497/13-ц, та повідомлено що на даний час в квартирі мешкає його колишня дружина ОСОБА_4 з неповнолітнім сином, яка є співвласницею квартири.

25.11.2014 року заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. за участі понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_16 складений акт державного виконавця, при примусовому виконанні виконавчого листа №523/9497/13-ц Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року, яким встановлено, що виходом за адресою АДРЕСА_1 були здійсненні виконавчі дії щодо примусового виконання, а саме двері квартири були відчиненні добровільно, стягувачем було замінено замки квартири, станом на момент здійснення виконавчих дій у зазначеній квартирі відсутні ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5 був примусово виселений з квартири (а.с. 192).

Відповідно до частини 1, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно ч. 2, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Відповідно до ч. 4, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Згідно ч.5, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

Відповідно до ч. 6, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Згідно ч. 9, ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Як встановлено судом 25.11.2014 року в зв'язку з наявністю в квартирі майна яке не належало стягувачеві ОСОБА_6 та не забрав ОСОБА_5 був складений опис цього майна. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (а.с. 188-191).

28.11.2014 року заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Гончаренко А.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №523/9497/13-ц виданого 06.06.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Згідно свідоцтва від 07.06.2013 року виданого приватним нотаріусом ОСОБА_17 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири НОМЕР_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (а.с. 73).

Представником позивача не надано суду доказу, що позивач є співвласницею квартири, а тому має право там проживати.

При цьому згідно даних паспорту позивач зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с. 75, оборотна сторінка).

Щодо посилань позивача на те, що у неї 25.11.2014 року державним виконавцем було неправомірно вилучено її майно, то представник позивача в судовому засіданні відмовився уточнити яке саме майно було неправомірно вилучено у ОСОБА_4

Судом встановлено, що після приходу державного виконавця до квартири 25.11.2014 року ОСОБА_4 відвела до сусіда ОСОБА_11 в квартиру НОМЕР_1 малолітню дитину позивача ОСОБА_10 та залишила його там, та ввечері після закінчення виконавчих дій його забрав ОСОБА_5 та відвіз його до бабусі разом з ОСОБА_4.

ОСОБА_4 яка була в квартирі спочатку виконавчих дій залишилась в квартирі НОМЕР_2 й після складеного акту та опису майна державним виконавцем та його уходу разом з понятими після виконавчих дій.

Так само й усі речі, що були в квартирі НОМЕР_2 на час початку виконавчих дій забрав ОСОБА_5, а які він не забрав були описані та залишенні на відповідальне зберігання ОСОБА_6 в квартирі НОМЕР_2 (без вивезення).

Таким чином як встановлено судом, що під час виконавчих дій ані позивач, ані її дитина ОСОБА_10 не були виселенні державним виконавцем примусово з квартири НОМЕР_2 та доказів, що це спростовують суду не надано.

Відповідно до ч.1, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що позивач не зверталась до суду з позовом про визнання права власності на описане майно, так само як й не подавала державному виконавцю документів на підтвердження того, що майно зазначене в описі є її особистим майном придбаним за власні кошти.

З урахуванням того, що за час знаходження державного виконавця в квартирі НОМЕР_2 ОСОБА_5 не виніс усе майно, що знаходилось в квартирі, а те, що знаходилось не належало стягувачеві суд вважає правомірним складання акту опису майна та передачу його на зберігання стягувачеві ОСОБА_6 (власнику квартири).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що судом не встановлено протиправних дій з боку Другого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ в Одеській області та те, що ОСОБА_4 не є співвласницею квартири 2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може подаватися протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 06 березня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій відмовити.

06 березня 2015 року.