Справа № П/811/623/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Справа № П/811/623/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Гідросила АПМ" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Гідросила АПМ" (надалі - ПрАТ "Гідросила АПМ") звернулося до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (надалі - Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 12.02.14.

Позов мотивовано тим, що спірне податкове повідомлення - рішення винесено за результатами документальної невиїзної перевірки ПрАТ "Гідросила АПМ", оформленої актом №36/11-23-15-02/36119987 від 31.01.14, якою установлено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1, правочини з яким є нікчемними. Позивач, доводячи правомірність формування податкового кредиту з ПДВ за господарськими операціями з придбання товарів у вказаного контрагента, які підтверджені належними первинними документами, доводячи реальність цих господарських взаємовідносин, стверджуючи про відсутність судових рішень про визнання їх недійсними, просить суд визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та надані у справу матеріали і документи.

Представник відповідача у письмових запереченнях та у судовому засіданні позов не визнала, стверджуючи, що позивачем сформований податковий кредит з ПДВ за господарськими операціями з ФОП ОСОБА_1, актом перевірки якого встановлено нікчемність операцій по ланцюгу постачання товарів. Посилаючись на результати перевірки цього контрагента, наполягала на правомірності висновків акту перевірки позивача та оскаржуваного ним податкового повідомлення - рішення. У зв'язку з цим, просила суд у позові відмовити

Сторони у судове засідання 27.03.14 не прибули, подавши до суду заяви про розгляд справи без участі їхніх представників.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Приватне акціонерне товариство "Гідросила АПМ" з 06.10.08 зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, є платником податку на додану вартість. (а.с. 21 - 26).

Посадовою особою Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області у період з 29.01-31.01.14 на підставі наказу №177 від 29.01.14 проведено документальну невиїзну перевірку ПрАТ "Гідросила" з питання достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з січня 2012 року по березень 2012 року з урахуванням матеріалів перевірки щодо правомірності нарахування податку на додану вартість по ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг), результати якої оформлено актом №36/11-23-15-02/36119987 від 31.01.14 (а.с.13 - 20).

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, з урахуванням ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, п.1 ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, внаслідок чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 14371 грн., в т.ч.: за лютий 2012 року на суму 4008 грн., за березень 2012 року на суму 10363 грн.

На підставі цього акту Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "В1" № від 12.02.14, яким позивачеві згідно з п.54.3 ст.54 ПК України, за порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 14 371 грн., визначено податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 14 371 грн. та на підставі п.123.1 ст.123 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 7 186 грн. (а.с.12).

Перевіряючи правомірність спірного податкового повідомлення - рішення, суд виходив з того, що предметом спору є висновки податкового органу про неправомірність формування позивачем даних податкового обліку з податку на додану вартість, у яких відображені взаємовідносини з ПП ОСОБА_1 Виявлені порушення податкового законодавства кваліфіковані податковим органом за п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України і полягали в тому, що позивач сформував податковий кредит з податку на додану вартість за господарськими операціями з вказаним контрагентом, визнаних нікчемними правочинами, які не спричиняють реального настання правових наслідків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій зокрема з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, витрати по сплаті податку на додану вартість для цілей включення до складу податкового кредиту та визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Воднораз, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

У ході судового розгляду справи представник позивача посилався на те, що дані податкового обліку ПрАТ "Гідросила АПМ", у яких відображені взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 і які не визнаються відповідачем, підтверджені належними первинними документами, які наявні у позивача, надавалися на запит податкового органу, але не були взяті ним до уваги.

Досліджуючи обставини реальності господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1, на підставі яких ним сформовані дані податкового обліку, поставлені під сумнів відповідачем, суд встановив, що між ФОП ОСОБА_1 (постачальником) та ПрАТ "Гідросила АПМ" (покупцем) укладено договір поставки №02-1/23 від 01.01.11, за умовами якого продавець зобов'язується постачати товар для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар та здійснити оплату за нього (а.с.49-50).

На виконання умов цього договору ФОП ОСОБА_1 поставив позивачу товар - змащувально-охолоджувальну рідину СОЖ МР-7в вагою 1850 кг та масло гідравлічне МГЕ-46в вагою 4288 кг, на загальну суму 86 225, 97 грн., у т.ч. ПДВ - 14370, 99 грн.

Про поставку товару ФОП ОСОБА_1 позивачу виписані такі первинні документи:

- видаткова накладна №РН-13/01 від 13.01.12, податкова накладна №2 від 13.01.12 на суму 24 049,99 грн., в т.ч. ПДВ - 4 008,33 грн. (а.с. 54, 57);

- видаткова накладна №РН-17/01 від 17.01.12, податкова накладна №3 від 17.01.12 на суму 62 175,98 грн., в т.ч. ПДВ - 10 362,66 грн. (а.с.56, 58).

Оплата за поставлений товар здійснена позивачем у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення №215 від 19.01.12, №358 від 30.01.12, №572 від 14.02.12 (а.с.59-61).

На підставі податкових накладних ФОП ОСОБА_1 позивачем сформовано податковий кредит у податкових деклараціях з ПДВ за січень 2012 року у розмірі 4 008,33 грн., за лютий 2012 року - 10362,66 грн. (а.с.75-86, 87-98).

Щодо обставин фактичного постачання товарів судом установлено, що придбані у ФОП ОСОБА_1 товари доставлені з м. Дніпропетровська до м. Кіровограда, та розвантажені на складі паливно-мастильних матеріалів, належному ПрАТ "Гідросила АПМ". (а.с. 208)

Перевезення товару - змащувально-охолоджувальної рідини СОЖ МР-7в здійснено залученим позивачем перевізником - ПрАТ "Кіровоградська транспортна компанія", про що свідчить товарно-транспортна накладна від 13.01.12 (а.с.182).

Перевезення товару - масла гідравлічного МГЕ-46в здійснено перевізником ФОП ОСОБА_2, залученим ФОП ОСОБА_1, про що свідчить товарно-транспортна накладна №17/01 від 17.01.12 (а.с.142).

Прийняття товарів від імені позивача здійснювала його уповноважена посадова особа - фахівець з закупівель ОСОБА_3 за довіреностями №29 від 11.01.12, №59 від 13.01.12 (а.с.134, 138), які зареєстровані в журналі реєстрації довіреностей ПрАТ "Гідросила АПМ" (а.с187-188).

Товар придбано з метою використання у господарській діяльності, а саме для обслуговування приладів та обладнання. Надходження товарів, їх рух по складу та списання відображено в бухгалтерському обліку підприємства та оформлено відповідними прибутковими накладними, накладними на відпуск (внутрішнє переміщення) (а.с. 53, 55, 62 - 74, 183-186).

На запит суду ФОП ОСОБА_1 підтвердив фінансово-господарські відносини з ПрАТ "Гідросила АПМ" за договором поставки №02-1/23 від 01.01.11 та відображення їх у складі податкових зобов'язань, про що надано податкові та видаткові накладні, довіреності позивача на отримання ТМЦ, податкову декларацію з податку на додану вартість (а.с. 128 - 158).

Таким чином, судом установлено, що право на формування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 виникло внаслідок фактичного проведення господарських операцій, які є об'єктами оподаткування. Позивач виконав передбачені законом умови стосовно отримання бюджетного відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Між тим, як встановлено судом, фактичною підставою для зменшення позивачу податкового кредиту з ПДВ, що призвело до зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ у спірному податковому повідомленні-рішенні, послугував висновки податкового органу про нікчемність правочинів, вчинених ФОП ОСОБА_1, які вчинені без наміру створення правових, а також не створюють інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю. В підґрунтя цього покладено висновки акту ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська №4935/172/НОМЕР_1 від 03.12.12 "Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинам з ТОВ "Лангорія Трейд" за січень 2012 року (а.с.168-178), згідно з яким ФОП ОСОБА_1 у січні 2012 року безпідставно сформований податковий кредит з ПДВ по контрагенту-постачальнику ТОВ "Лангорія Трейд" та податкове зобов'язання по контрагенту - покупцю ПрАТ "Гідросила АПМ".

Щодо оцінки відповідачем правочинів, укладених позивачем з ФОП ОСОБА_1, як нікчемних, суд виходить з того, що, за визначенням, наведеним у частині 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі статтею 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Натомість, правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, про що йдеться в акті №36/11-23-15-02/36119987 від 31.01.14, визначається законом як фіктивний (стаття 234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесено законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом.

Відповідач, посилаючись на ст.228 ЦК України та стверджуючи про нікчемність вчинених позивачем правочинів, не довів наявність у нього мети, суперечної інтересам держави і суспільства. Про наявність такої мети у платника податку (покупця) не можуть свідчити лише факти певних порушень правил ведення господарської діяльності чи оподаткування будь-ким з постачальників товару у ланцюгу постачання. Крім того, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-47а10 від 31.01.11, яка в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суд зауважує, що платник податків (покупець товару/послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності і в подальшому нести відповідальність за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні підтверджуватися належними доказами.

Між тим, таких доказів відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.

Суд, дослідивши у судовому засіданні обставини здійснення господарських операцій, на підставі яких сформовані дані податкового обліку, поставлені під сумнів відповідачем, та оцінивши відносини, які склалися безпосередньо між учасниками цих операцій, дійшов до висновку, що господарські операції з придбання позивачем товарів у ФОП ОСОБА_1 мали місце та фактично здійснені. Товари придбані з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Суми ПДВ, що віднесені до складу податкового кредиту, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами. Вказані первинні документи, які наявні у позивача та надавалися податковому органу на перевірку (а.с. 166-167), відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні". У судовому засіданні достовірність цих документів відповідачем не спростовано та не доведено, що викладені у них відомості не відповідають дійсності.

У ході судового розгляду судом не здобуто доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з поставки товарів позивачеві, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків.

Отже, висновки податкового органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при декларуванні ним даних податкового обліку по спірним взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 є безпідставними.

Оскільки відповідачем не доведено суду фактів порушення ПрАТ "Гідросила АПМ" норм податкового законодавства при декларуванні показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування у податкових деклараціях з податку на додану вартість, та завищення суми бюджетного відшкодування, розрахованої згідно з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, тому винесення податкового повідомлення-рішення форми "В1" № від 12.02.14 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході розгляду справи відповідачем правомірність спірного податкового повідомлення-рішення № від 12.02.14 не доведено, тому позов про визнання його протиправним та скасування підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). З огляду на задоволення позову, суд вважає за необхідне присудити позивачеві з Державного бюджету України здійснені ним судові витрати у сумі 182,70 грн. (а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Гідросила АПМ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області № від 12.02.14.

Присудити приватному акціонерному товариству "Гідросила АПМ" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 182 грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш