Справа № 127/15394/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/15394/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

04 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

предстаника відповідача: Шведа Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії щодо розгляду заяви. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_5 направив Вінницькій міській раді заяву та документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Вказану заяву було залишено без розгляду. Вважаючи такі дії неправомірними, просив визнати бездіяльність протиправною та зобов'язати Вінницьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_5 та прийняти відповідне рішення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року позов задоволено. Вважаючи, що рішення суду порушує її права та інтереси, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала у повному обсязі, проти її задоволення заперечила, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В судовому засіданні представник відповідача при вирішенні питання щодо задоволення апеляційної скарги поклався на розсуд суду. З наявних у матеріалах справи заперечень вбачається, що відповідач апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Апеляційним судом у судовому засіданні, з урахуванням думки представників сторін, було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, оскільки питання, які були поставлені на її вирішення не стосуються предмету даного публічно -правового спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницької міської ради від 02.10.2012р. №949 було затверджено обґрунтування та надано громадянам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки. На виконання цього рішення позивач ОСОБА_5 направив Вінницькій міській раді заяву та документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Заява була одержана 27.11.2012р. Вінницькою міською радою, що підтверджується супровідною карткою. Термін виконання згідно супровідної картки погоджений між ОСОБА_5 та Вінницькою міською радою до 11.01.2013р.

Як пояснив у судовому засіданні апеляційному суду представник відповідача, з наданого позивачем проекту землеустрою було встановлено, що земельна ділянка межує з землями Вінницького району Вінницької області, з якою проект землеустрою не був погоджений. Тому позивачу була надана відповідь з Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 14.01.2013 р. про необхідність погодження обґрунтування меж та площі земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку в районному управлінні Держземагенства у Вінницькому районі. З цих підстав ОСОБА_5 було повернуто проект землеустрою, а відповідне питання було знято з порядку денного Вінницької міської ради.

Згідно з ч. 9. ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється положеннями статті 118 ЗК України (в редакції, що діяла на час звернення позивача до Вінницької міської ради).

Відповідно до частин 8 та 9 статті 118 ЗК України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

У разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як пояснила апеляційному суду представник позивача, після зауваження про необхідність доопрацювання проекту та надання додаткових погоджень позивач ОСОБА_5 до Вінницької міської ради із відповідними документами не звертався. Такі дії представник пояснила тим, що чинність відповідних дозвільних документів закінчилась, і їх поновлення потребує значних витрат для ОСОБА_5 Тому позивач розраховував на розгляд відповідних документів у порядку виконання судового рішення, що набрало законної сили. Разом із тим колегія суддів вважає, що оскільки позивачу було вказано на недоліки у поданих документах, і відповідне питання згідно Регламенту ВМР було знято з порядку денного, підстави для повторного зобов'язання ВМР розглянути ті ж заяви і документи відсутні. Неподання ОСОБА_5 всього пакету необхідних документів та погоджень для прийняття рішення ВМР колегія суддів розцінює як зловживання правом.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд не вправі втручатися в дискреційні повноваження органу державної влади. Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади. Таким чином підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 березня 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.