Справа № 804/9677/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2014 р. Справа № 804/9677/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потолової Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб» до Криворізької Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ТОВ «Скарб» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Криворізької Південної ОДПІ щодо проведення перевірки від 02.06.2014р. №516/22.12/21932104 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Скарб» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ТБК «Дніпро» за грудень 2013р.»;
Представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, у судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач не забезпечив участь повноважного представника у судовому засіданні, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. На адресу суду надійшли письмові заперечення.
За таких обставин, з урахуванням приписів ч.ч. 4, 6 ст.128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
За результатами проведеної перевірки складено Акт №516/22.12/21932104 від 02.06.2014р. та встановлено порушення:
Не погодившись з висновками перевірки, ТОВ «Скарб» 06.06.2014р. подано заперечення на акт перевірки, в яких позивач просив скасувати висновки акту.
За результатами розгляду заперечень 16.06.2014р. позивачу відмовлено у вимозі щодо скасування висновків акту .
Не погоджуючись з такими висновками та рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що посадові особи контролюючих органів повинні діяти відповідно до п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України.
Так, позивач вважає, що Криворізькою Південною ОДПІ по відношенню до ТОВ «Скарб» порушено вимоги п. 21.1. ст.21 Податкового кодексу України, а тому висновки за актом перевірки не можуть мати юридичної сили та бути підставою для винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
Також, позивач зазначає, що на підтвердження здійснення господарських операцій з придбання товарів (послуг, робіт) у ТОВ «ТБК «Дніпро» до перевірки, а також під час розгляду заперечень були надані первинні документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «Скарб» і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів. А саме: Договір на виконання субпідрядних робіт від 15.11.2013р. №1511, в якому позивач визначений як «Генпідрядник», а ТОВ «ТБК «Дніпро» як «Субпідрядник»; акти прийому виконаних підрядних робіт, які засвідчують факт передачі товару (послуг, робіт) від «Продавця» до «Покупця»: (акти та кошториси підрядних робіт від 19.12.2013р., 20.12.2013р., 30.12.2013р.); податкові накладні, наявність яких обов'язкова для формування податкового кредиту (№38 від 18.12.2013р., №41 від 19.12.2013р., №46 від 20.12.2013р., №53 від 24.12.2013р., №55 від 25.12.2013р.); платіжні доручення, згідно яких проводилися розрахунки: №1020 від 18.12.2013р. на суму 140' 000грн.00коп., №1022 від 19.12.2013р. на суму 400' 000грн.00коп., №1026 від 20.12.2013р. на суму 450' 000грн.00коп., №1030 від 24.12.2013р. на суму 270'000грн.00коп., №1031 від 25.12.2013р. на суму 100' 000грн.00коп.; списки працівників підприємств, які виконували монтажні роботи, та інші первинні документи.
Таким чином, позивач вважає господарські операції з придбання у ТОВ «ТБК «Дніпро» реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ТОВ «Скарб» вважає що, мав право та вірно відобразив зазначену господарську операцію у бухгалтерському та податковому обліку, вірно визначив об'єкт оподаткування з податку на додану вартість.
Також, позивач вважає невірним посилання відповідача в акті перевірки про те, що працівники, які виконували монтажні роботи згідно договору про виконання субпідрядних робіт, на підприємстві ТОВ «ТБК «Дніпро» не працювали, оскільки перепустки виписували для працівників не ТОВ «ТБК «Дніпро», а для ТОВ «Скарб».
За твердженням позивача, відповідач не врахував, що перепустки готовить для проведення будь-яких робіт, підприємство Генпідрядник, а не Субпідрядник. Тому і лист на видання перепусток був направлений до підприємств де повинні виконуватися монтажні роботи саме Генпідрядником (ТОВ «Скарб»).
Отже, за викладених обставин, позивач вказує на безпідставність висновків податкового органу, щодо неможливості встановлення відношення працюючих на виконанні монтажних робіт працівників, враховуючи, що факт виконання монтажних робіт не спростовується.
Одночасно, позивач посилається на ст.61 Конституції України, якою визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Отже, за твердженням ТОВ «Скарб», останній не несе відповідальності за дії свого контрагента ТОВ «ТБК «Дніпро».
За викладених обставин, позивач вважає висновки Криворізької Південної ОДПІ, викладені у акті від 02.06.2014р. №516/22.12/21932104, які слугували підставою для винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення, такими, що не мають жодних обґрунтувань, які б спростували достовірність відомостей первинних та розрахункових документів (поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірним правочином), можливість проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, наявність руху активів у процесі здійснення господарської операції, наявність зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, та які б підтверджували отримання позивачем товарів від іншої особи ніж сторона за правочином.
Відповідач проти позову заперечує. Письмові заперечення аналогічні доводам Акту перевірки №516/22.12/21932104 від 02.06.2014р. та долучені до матеріалів справи.
Заперечення обґрунтовані тим, що аналізом умов договору на виконання субпідрядних робіт від 15.11.2013р. №1511 укладеного між ТОВ «Скарб» (Генпідрядник) та ТОВ «ТБК «Дніпро» (Субпідрядник) встановлено, що виконання робіт по ланцюгу: ТОВ «ТБК «Дніпро» - ТОВ «Скарб» потребує залучення кваліфікованих кадрів.
Згідно форми 1-ДФ за 4 квартал 2013р. наданої ТОВ «ТБК «Дніпро» до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська чисельність працюючих у штаті ТОВ «ТБК «Дніпро» складає 3 особи, з них щонайменше 1 - працівник апарату управління - директор). У ТОВ «Скарб» достатня кількість трудових ресурсів, однак підприємством не підтверджено документально використання в господарській діяльності субпідрядних робіт, отриманих по документам від ТОВ «ТБК «Дніпро».
Також, відповідач вказує, що ТОВ «Скарб» до перевірки не надано документів щодо підтвердження факту проходження через контрольно-пропускні пункти ПАТ «Надежда» та ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» замовника ПАТ «Криворіжгаз» працівників ТОВ «ТБК «Дніпро» чи працівників ТОВ «Скарб» для здійснення підрядних ремонтних робіт.
Так, як зазначає відповідач, ТОВ «Скарб» до перевірки надано акти приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в без номерів за грудень 2013р., які від субпідрядника ТОВ «ТБК «Дніпро» та від генпідрядника ТОВ «Скарб» підписано невідомими особами, в актах не зазначено посади та ПІБ посадових осіб сторін, які підписували дані акти, в даних актах зазначено лише підписи, які завірено печатками обох підприємств. Довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3 за грудень 2013р. до перевірки ТОВ «Скарб» не надано взагалі. Надані для перевірки паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості не відповідають фактичним обставинам справи, та відповідно не можуть бути підставою для відображення в податковому обліку витрат та податкового кредиту.
Таким чином, відповідач, з посиланням на норми Податкового законодавства, зазначає, що перевіркою встановлені: не підтвердження податкового кредиту та податкових зобов'язань; нереальність здійснення задекларованих операцій; формування штучного ризикового податкового кредиту підприємств постачальників; недостатня кількість трудових ресурсів або відсутність трудових ресурсів та матеріальних ресурсів у контрагентів-постачальників, що свідчить про неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності.
Враховуючи те, що згідно отриманих матеріалів від ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, щодо контрагента-постачальника встановлено відсутність виробничого обладнання, складських приміщень, відсутність платника за податковою адресою, незначна кількість трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати зазначені реалізовані роботи та встановлено не підтвердження фактів отримання робіт по ланцюгу постачання не дає можливості встановити факт здійснення господарської діяльності, тобто з вказаним контрагентом (ТОВ «ТБК «Дніпро») відсутній факт реального вчинення господарських операцій за перевіряємий період та відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям, чим порушено ст.185 Податкового кодексу України. Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях по ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за перевіряємий період.
Отже, посилаючись на вищевикладене, відповідач зазначає, що надані до перевірки паперові носії оформлені не належним чином та не мають юридичної сили, не містять доказовість первинного документу. Тобто такі документи не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку. А за відсутністю належним чином оформлених первинних документів, неможливо підтвердити факт постачання товарів та використання субпідрядних робіт з господарською діяльністю підприємства.
Тобто, відповідач дійшов висновку про відсутність фактичного постачання робіт від ТОВ «ТБК «Дніпро» на адресу ТОВ «Скарб» та про відсутність наміру останніх створення правових наслідків.
Відповідач вважає, що насправді вказані угоди по ланцюгу не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов'язань перед замовником, а лише для збільшення валових витрат та податкового кредиту (заниження податкових зобов'язань з прибутку та ПДВ), а суми, відображені по контрагентах ТОВ «ТБК «Дніпро» в податковому кредиті з метою штучного формування його валових витрат та податкового кредиту.
Отже, відповідач дійшов висновку про відсутній у ТОВ «Скарб» об'єктів оподаткування податком на додану вартість операцій в перевіряємому періоді по взаємовідносинах з ТОВ «ТБК «Дніпро» в розумінні ст.185-188, 198 Податкового кодексу України та завищення податкового кредиту у грудні 2013р. по взаємовідносинах з ТОВ «ТБК «Дніпро» на суму ПДВ - 226' 666грн.67коп.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами документи та пояснення, оцінивши їх у сукупності, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями). Зокрема, кодекс визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п. 75.1.2. п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно п. 79.1. ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до п. 85.1. ст.85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.
Пунктом 85.2. ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п.86.4. ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.
Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 22.1 ст.22 Податкового Кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Відповідно до п.п. 139.1.9 п.139 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
З урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі від 02.06.2011р. №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України», витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
При цьому в податкових відносинах не може застосовуватися стаття 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Суд не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в Акті перевірки з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін у судовому засіданні, на підтвердження здійснення господарських операцій з придбання товарів (послуг, робіт) у ТОВ «ТБК «Дніпро» до перевірки, а також під час розгляду заперечень були надані первинні документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «Скарб» і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів. А саме: Договір на виконання субпідрядних робіт від 15.11.2013р. №1511, в якому позивач визначений як «Генпідрядник», а ТОВ «ТБК «Дніпро» як «Субпідрядник»; акти прийому виконаних підрядних робіт, які засвідчують факт передачі товару (послуг, робіт) від «Продавця» до «Покупця», тобто акти та кошториси підрядних робіт від 19.12.2013р., 20.12.2013р., 30.12.2013р., 30.12.2013р.; податкові накладні, наявність яких обов'язкова для формування податкового кредиту, тобто №38 від 18.12.2013р., №41 від 19.12.2013р., №46 від 20.12.2013р., №53 від 24.12.2013р., №55 від 25.12.2013р.; платіжні доручення, згідно яких проводилися розрахунки: №1020 від 18.12.2013р. на суму 140' 000грн.00коп., №1022 від 19.12.2013р. на суму 400' 000грн.00коп., №1026 від 20.12.2013р. на суму 450' 000грн.00коп., №1030 від 24.12.2013р. на суму 270' 000грн.00коп., №1031 від 25.12.2013р. на суму 100' 000грн.00коп.; списки працівників, які виконували монтажні роботи, та інші первинні документи.
Відповідачем в ході перевірки досліджені зазначені вище первинні документи, але без надання належної правової оцінки.
В ході перевірки позивача відповідач послався на матеріали перевірки ТОВ «ТБК «Дніпро» та висновки, викладені ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська в Акті №824/1500/38920810 від 20.03.2014р.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014р. по справі №804/5871/14 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2014р. та прийнято нову, про часткове задоволення позову ТОВ «ТБК «Дніпро».
Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Криворізької Південної ОДПІ щодо проведення перевірки від 02.06.2014р. №516/22.12/21932104 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Скарб» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ТБК «Дніпро» за грудень 2013р.».
Формально податковим органом (відповідачем по справі) дотримано приписи Податкового кодексу України щодо порядку проведення та оформлення результатів перевірки.
Результати перевірки оформлені актом та не мають правових наслідків для позивача, порівняно із податковим повідомленням-рішенням.
А обґрунтування щодо протиправності оспорюваного податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування, наведені вище.
Відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Скарб» судові витрати у розмірі 487грн. 20коп., сплачені платіжним дорученням № 1187 від 07.07.2014 р.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб» до Криворізької Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя Г. В. Потолова