Справа № 813/8219/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року № 813/8219/14

о 17 год., 56 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Саковець Б.П., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Львівської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», представник - Яценко С.А.,
до Прокурора Залізничного району м. Львова Бойка Олександра Валерійовича, за участю особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, прокурор - Панькевич Р.В., представник третьої особи - не прибув
про визнання протиправними дій

Львівська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Прокурора Залізничного району м. Львова Бойко Олександра Валерійовича в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо звернення до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про звільнення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Щиренька, 8-а, приведення її у попередній стан та повернення у володіння Львівської міської ради.

Згідно ст. 52 КАС України допущено заміну позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача є протиправними, оскільки відсутні будь-які факти порушення позивачем інтересів Львівської міської ради щодо користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Щиренька, 8-а. Позивач правомірно на підставі договору користується загаданою ділянкою, своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Третя особа - ОСОБА_3, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні позивача, в судове засідання не прибув, участь уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідач проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю з підстав, що згідно ст. 36/1 Закону України «Про прокуратуру», прокурор має право в порядку передбаченим процесуальним законом звертатитись до суду з позовом. Також відповідач зазначив, що «інтереси держави» є оціночним поннятям і прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави або в чому існує загроза інтересів держави. В ході проведеною відповідачем перевіркою встановлено використання позивачем земельної діялянки, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Щиренька, 8-а, без правовстановлюючих документів.

Представник відповідача, в судовому засідання заперечення підтримав, надав суду доадкові пояснення та докази, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

31.10.2014 року відповідачем отримано рапорт старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова, про те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003221 від 27.09.2014 року, що розпочато за фактом самовільного захоплення земельної ділянки на вул. Щиренька, 8-а встановлено, що Львівська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» фактично використовує земельну ділянку пл. 0,9436 га, кадастровий номер :04:015:0082 вартістю 972851,60 грн. для розміщення автостоянки без правовстановлюючих документів.

07.11.2014 року відповідач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Львівської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про звільнення земельної ділянки.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, із змінами і доповненнями, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Згідно ст. 36/1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

З метою вирішення питання про наявність підстав для ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без участі прокурора, вступ у розгляд справи за позовом (заявою, поданням) іншої особи прокурор має право знайомитися з матеріалами справи в суді, робити виписки з неї, отримувати копії документів, що знаходяться у справі.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом при вирішені справи по суті враховується наступне, згідно ст. 121 Конституції України та ст. 36/1 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Зазначена позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 06.03.2012 року.

Відповідно прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями), однак лише за наявності підстав - порушень або загрози порушень інтересів держави.

Аналіз ст. 36/1 Закону України «Про прокуратуру» щодо предмету спору по даній справі дозволяє розділити дії прокурора щодо звернення до суду на дві частини. Перша - в прокурора повинні бути наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Друга - безпосередньо звернення до суду з позовом, тобто реалізація права на звернення прокурором.

Згідно ст. 11 КАС України, позивач, як особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, а суд зобов'язаний розглянути адміністративну справу не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Позивач по суті просить визнати протиправними дії відповідача щодо звернення до суду, відтак позивач оспорює як наявність підстав так і реалізацію права на звернення до суду.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині реалізації права відповідача на звернення до суду, оскільки відповідачем така дія вже вчинена, поданий позов до Господарського суду Львівської області, який в порядку встановленому ГПК України, прийме відповідне судове рішення.

Відтак в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині дій відповідача щодо наявності підстав порушень або загрози порушень інтересів держави, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 8 квітня 1999 року за N 3-рп/99 по справі N 1-1/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, однак така оцінка повинна ґрунтуватись на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин, які б підтверджувались належними та допустимими доказами. Вказане рішення Конституційного суду України не звільняє в даному випадку відповідача від обов'язку вчиняти свої дії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідач в своїх запереченнях зазначає, що в ході проведеної перевірки встановлено використання позивачем земельної діялянки, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Щиренька, 8-а, без правовстановлюючих документів.

На підтвердження вказного відповідчем надано копії наступних доказів:

- витягу з кримінального провадження № 0003221 від 27.09.2014 року, у фабулі якого вказано, що невідомими особами самовільно захоплено земельні ділянки по вул. Калнишевського, 32-А та на площі Святослава 7-а у м. Львові для використання під автостоянки автомобілів, правова кваліфікація ст. 356 КК України (2001), без заявника або потерпілого.

- рапорту старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова А. Німас від 31.10.2014 року, про те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003221 від 27.09.2014 року, що розпочато за фактом самовільного захоплення земельної ділянки на вул. Щиренька, 8-а встановлено, що Львівська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» фактично використовує земельну ділянку пл. 0,9436 га, кадастровий номер :04:015:0082 вартістю 972851,60 грн. для розміщення автостоянки без правовстановлюючих документів.

- листа юридичного управління Львівської міської ради, начальнику управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 02.07.2014 року, в якому зазначено, що рішення Господарського суду Львівської області, на підставі якого Громадська організація Всеукраїнської спілки автомобілістів (м. Київ) набула право власності на автостоянку № 8, буде оскаржене в апеляційному порядку, відповідно є недоцільним є підготовка проекту ухвали про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

- листа департаменту містобудування Львівської міської ради, прокурору у криміналному провадженні прокуратури Залізничного району м. Львова А. Німас, в якому зазначено, щорішень про оформлення права власності чи користування земельною ділянкою на вул. Щирецькій, 8-а фізичним/юридичним особам Львівською міською радою не приймалось.

В департамент містобудування надійшло звернення ПП «Львівінтерспорт», щодо надання земельної ділянки площею 0,9436 га на вул. Щирецькій, 8а для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

На зазначеній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно (автостоянка) право власності на яке набуто Громадською організацією Всеукраїнська спілка автомобілістів за ріщенням господарського суду Львівської області від 10.01.2008 року.

- договору оренди землі від 24.03.2006 року укладеною між Львівською міською Радою, як орендодавцем та позивачем, як орендарем. Вказаний договір передбачає, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

- відповіді ГУ Міндоходів у Львівській області від 28.10.2014 року, прокуратурі Залізничного району м. Львова, в якій зазначено, що позивачем за земельну ділянку площею 0,9436 га по вул. Щирецькій, 8а в 2014 році нараховано та сплачено відповідну суму орендної плати. Заборгованість по сплаті орендної плати станом на 28.10.2014 року відсутня.

- довідки про визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки в м. Львів.

- актів №№ 1, 2, 3 встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування земельною ділянкою позивачем.

- обмеження щодо режиму використання земельної ділянки для обслуговування автостоянки на вул. Щиренькій, 8а видані позивачу.

- ухвали Львівської міської ради про користування позивачем земельною ділянкою на вул. Щиренькій, 8-а у м. Львові.

- технічної документації із землеустрою, за кадастровим номером :04:015:0082.

- відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно.

- відповіді відділу Держземагенства у м. Львові від 07.08.2014 року начальнику Залізничного РВ ЛМУ УМВС України по земельних ділянках позивача, тобто до внесення до ЄРДР згаданого кримінального провадження.

- акту позапланової перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства від 17.10.2014 року за № 433, в якому в супереч ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не зазначено детального опису виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

- відповіді Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 27.10.2014 року старшому слідчому СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, в якій зазначено, що на виконання вимоги Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та постанови про призначення перевірки від 13.10.2014 року по кримінальному провадженні, повідомлено, що позивачем не звільнено земельну ділянку площею 0,9436 га у м. Львові по вул. Щирецька 8а, яка використовується для автостоянки. Договір оренди землі, який було укладено 30.05.2006 року за № 01 терміном на 1 рік, закінчив строк дії 09.02.2007 року. Інформація та копії відповідних документів про поновлення договору оренди за 90 днів до терміну його закінчення позивачем під час перевірки не надано.

З пояснень представника відповідача саме на підставі цих документів відповідач встановив наявність підстав порушень або загрози порушень інтересів держави.

Однак згідно витягу з кримінального провадження № 0003221 від 27.09.2014 року, невідомими особами самовільно захоплено земельні ділянки по вул. Калнишевського, 32-А та на площі Святослава 7-а у м. Львові для використання під автостоянки автомобілів. Про земельну ділянку по вул. Щирецька, 8-а у вказаному витягу нічого не зазначено. Проте в згаданому вище рапорті від 31.10.2014 року, вже заначено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003221 від 27.09.2014 року, що розпочато за фактом самовільного захоплення земельної ділянки на вул. Щиренька, 8-а, хоча про цю земельну ділянку відомості до реєстру не внесені.

Відповідачем не враховано та не перевірено відомості юридичного управління Львівської міської ради від 02.07.2014 року, про рішення Господарського суду Львівської області, на підставі якого набуто право власності на автостоянку № 8. Також відповідачем не взято до уваги відомості департаменту містобудування Львівської міської ради про те, що на земельній ділянці площею 0,9436 га на вул. Щирецькій, 8а знаходиться нерухоме майно (автостоянка) право власності на яке набуто Громадською організацією Всеукраїнська спілка автомобілістів за рішенням господарського суду Львівської області від 10.01.2008 року.

У відповідача відсутні будь-які докази які б спростовували факт правомірного користування позивачем спірною ділянкою на підставі договору оренди землі від 24.03.2006 року укладеною між Львівською міською Радою, як орендодавцем та позивачем, як орендарем. При тому, що ГУ Міндоходів у Львівській області прокуратурі Залізничного району м. Львова повідомило, що заборгованість по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою у позивача станом на 28.10.2014 року відсутня.

Згаданий вище договір, а також довідки про визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки, акти встановлення і узгодження зовнішніх меж, ухвала Львівської міської ради про користування позивачем земельною ділянкою на вул. Щиренькій, 8-а у м. Львові, технічна документації із землеустрою - є правовстановлюючими документами.

Вказаний вище акт перевірки Державної інспекції сільського господарства в Львівській області всупереч п. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в ньому не зазначено детального опису виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В згаданому акті відсутні будь-які відомості про повідомлення та участь позивача в цій же перевірці. Згідно ч. 2 ст. 6 цього ж Закону, проведення позапланових заходів з інших підстав (в тому числі вимоги або постанови слідчого), крім передбачених цією ж статтею, забороняється. Також в згаданому акті є докази невиконання перевіряючими своїх обов'язків встановлених ч. 5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Крім цього, згідно ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», в редакції на момент вчинення спірних правовідносин, його дія не поширювалась на відносини, що виникають під час здійснення заходів в тому числі при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Не є доказом правомірності дій відповідача вище вказана відповідь Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 27.10.2014 року, оскільки така надана за результатами незаконно проведеної перевірки та містить опис начебто виявлених порушень, які відсутні в самому акті перевірки.

Відтак вищевказаний акт перевірки від 17.10.2014 року за № 433 та відповідь Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 27.10.2014 року є не належними та не допустимими доказами використання позивачем вищевказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Саме всі вищевказані докази були підставою для вчинення відповідачем спірних дій. Будь-яких інших документів, доказів, які б підтверджувати правомірність спірних дій відповідача на момент їх вчинення, суду не надано.

Позивачем надано суду копії податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), платіжних доручень з призначенням платежу орендна плата, які відповідачем не перевірялись.

Відтак в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім цього, постановою про закриття кримінальної справи від 10.11.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003221 від 27.09.2014 року закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідь департаменту містобудування Львівської міської ради від 04.12.2014 року судом не враховується, оскільки така не була предметом оцінки відповідача під час вчинення спірних дій та надана відповідача вже після відкриття провадження у даній справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності своїх дій в частині щодо наявності підстав порушень або загрози порушень інтересів держави

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Відповідач згідно ч. 2 ст. 71 КАС України зобов'язаний доказати правомірність своїх дії, що ним не зроблено.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Визнати протиправними дії прокурора Залізничного району м. Львова Бойко Олександра Валерійовича щодо наявності підстав порушень або загрози порушень інтересів держави Львівською обласною організацією «Всеукраїнська спілка автомобілістів» використанням земельної ділянки площею 0,9436 га, кадастровий номер № :04:015:0082 за адресою: м. Львів, вул. Щирецька, 8 а.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Львівської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (, вул. Любачевського, 23, м. Львів) 36, 54 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 10.03.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.