Справа № 2-а-6033/11
Суддя: Лук'яненко Л. М.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-6033/11
пр. № 2-а/2608/128/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Лук'яненко Л. М. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26 серпня 2011 року звернулася до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона як інвалід 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 796-ХІІ). Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, та на відмову УПФ привести їх у відповідність з вимогами Закону № 796, позивач просив суд зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва провести перерахунок та виплату йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (2 групи інвалідності), основної пенсії' згідно вимог ст.152 Конституції'України, ст. 1175 ,ст. 268 ЦК України та ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії' за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з моменту, коли він пішов на пенсію, а саме з 10.10.1998 року по момент винесення рішення з урахуванням проведених виплат; зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва усунути порушення, а саме призначити довічно йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (2 групи інвалідності), основну пенсію, в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком встановленої ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 796- ХІІ і виплачувати щомісячно в подальшому починаючи з 10.10.1998 року згідно ч. 1 ст. 28 та ст. 45 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до того часу поки дана норма Закону буде чинною; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991р. щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення у нього права на щорічну допомогу на оздоровлення, а саме з 01.01.2005 року; зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити згідно ст. 48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991р. щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення у нього права на щорічну допомогу на оздоровлення, а саме з 01.09.2011 року; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат призначити довічно йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії' (2 групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які шостраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ і виплачувати починаючи з 01.09.2011 року до того часу поки дана норма Закону буде чинною; не відкладати розгляд, справи у разі неприбуття відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також у разі його відсутності на судовому засіданні, як позивача, - просить розглядати справу без нього на підставі наявних у справі матеріалів; стягнути на його користь, згідно ст.90, 94 КАС України, кошти, затрачені мною на правову допомогу в розмірі 500,00 (п'ятсот) грн..; не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення прошу надіслати на мою адресу вище вказане рішення; зобов'язати відповідачів утриматись від самостійного відходу від встановленого судом порядку нарахування пенсії.

Ухвалою суду від 31 серпня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 10.10.1998 року по 26.02.2011 року - залишено без розгляду.

Представники відповідачів направили письмові заперечення та просили відмовити позивачеві в задоволенні позову.

Суд відповідно до ч.4 ст.128 КАС України вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, відповідно до п. З ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Зважаючи на те, що зазначені заяви надійшли як від позивача по справі, так й від відповідача по справі, суд вважає, що судовий розгляд доцільно провести в порядку письмового провадження.

Дослідивши пояснення сторін, матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії. Згідно довідки позивач з 05.04.1994 року є інвалідом 2 групи (а.с.13).

Судом встановлено, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1986 року, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілим І категорії.

Позивачу призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 1 групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку :: втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який зазначений у законі України про державний бюджет на відповідний рік.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав чи встановлював інший розмір немає.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

· Інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

· інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

· інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи наведене, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Як вбачається, розрахунок пенсій позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від ЗО травня 1997 року № 523, яка є чинною, і положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте п. 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінету Міністрів України встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», причому, ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 5.10.2006 року вказаний Закон доповнено статтею 71 такого змісту: «Особливості внесення змін до цього Закону. Дія Положення цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону».

22.05.2008 р. рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 пункт 28 (зміни до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-VII визнати таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) і втратив чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України.

Тобто, розрахунок пенсії позивача зроблений відповідачем згідно п. 28 розділу Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який був визнаний рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року неконституційним і втратив чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України.

Згідно з п. 9 листа Вищого адміністративного Суду України від 14.08.2008 року № 1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань забезпечення (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку)» було передбачено, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав та відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України України від 13.06.2007 року №8 відповідно до ст.ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно правові акти якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод».

Однак, пунктом 7 Закону України від 14.06.2011 року № 3491 -VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», наступного змісту: "4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст.. 176 з наступними змінами), статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (2195-15) Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік". Даний закон набрав чинності 19 червня 2011 року і на даний час він неконституційним не визнавався.

Відповідно до ст. З Постанови КМУ від 06.06.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23.07.2011, встановлені інші розміри, ніж ті, що встановлені ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення.

Відповідно до частини 2 етапі 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі не надали належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження правомірності дій.

Відповідно до ст. 90 КАС України витрати на правову допомогу є судовими витратами та стягуються з сторони на користь якої ухвалено рішення.

Згідно квитанції та акту приймання-передачі послуг позивач сплатив ТОВ "Надія" 500 грн. за надання правової допомоги.

Виходячи з положень ч.І ст.56 та ст.ст. 84, 88 ЦПК України витрати позивача на правову допомогу стягненню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що правова допомога надана позивачу фахівцем в галузі права, кошти були внесені ТОВ "Надія" за надання консультаційно-правових послуг, якому позивачем згідно копії квитанції сплачено 500,00 гривень, а також акту прийому-передачі послуг від 08.08.2011 року та довідки про надані послуги від 08.08.2011 року, які не є належним доказом того, що позивачу надано послуги особою, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання такої допомоги. Відшкодування таких коштів чинним законодавством не передбачене, господарське товариство не входить до наведеного переліку осіб, сплата коштів за надання допомоги якими може відшкодовуватись.

Крім того згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 якщо компенсація сплачується за рахунок держави граничний розмір таких витрат не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 % розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. У довідці ТОВ «Надія» зазначає, що на надання правової допомоги позивачу було витрачено 4 години, проте якими доказами підтверджується витрата такої кількості годин на правову допомогу не зазначено. Крім того, у довідці про витрату робочого часу на надання правової допомоги вказано на те, що проводився збір необхідних документів, проте, крім документів, які знаходяться у самого ж позивача до позовної заяви нічого не додано, а роз'яснення режиму роботи суду та того, що позивач має право написавши заяву не з'являтися до суду, з урахуванням того, що справа розглядається без виклику сторін у скороченому провадженні взагалі не є правовою допомогою. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Перевіривши правильність застосування норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку про те, що відповідачами здійснено нарахування державної пенсії, додаткової пенсії всупереч вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. 48,50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 9, 10, 11, 69-71, 94, 97, 99,100,158-167 ВАС України, суд, -

Постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо нездійснення нарахування та виплати пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1, як учаснику ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи відповідно до ст. ст. 50, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нездійснення нарахування та виплати допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, як учаснику ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України Святошинського району м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. Київської області, що мешкає в АДРЕСА_1, ПІК НОМЕР_1, пенсію в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком у відповідності положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.02.2011 року до 22 липня 2011 року за виключенням виплат проведених у відповідний період, а з 23 липня 2011 року - в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

та додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.02.2011 року до 22 липня 2011 року за виключенням виплат проведених у відповідний період, а з 23 липня 2011 року - в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідно нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну одноразову допомогу на оздоровлення як учаснику ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.09. 2011 року - в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Лук'яненко Л.М.