Справа № 821/2103/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р. Справа № 821/2103/14

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування рішення та поновлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОДА, в якому просив суд скасувати рішення відповідача щодо позбавлення його статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та вилучення посвідчення та поновити йому цей статус.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що він є інвалідом 3-ї групи та з 1995 року страждає на «променеву хворобу» (рак щитовидної залози). Також позивач у своєму позові вказує, що він з 07.03.2002р. отримав статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідне посвідчення на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 28.03.2001р. №481-4337 та довідки МСЕК від 06.11.2001р., однак, відповідач 22.11.2013р. фактично незаконно позбавив його такого статусу та вирішив вилучити посвідчення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації щодо визнання недійсним та вилучення посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 серії НОМЕР_1, виданого 07.03.2002 року ОСОБА_1 В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі рішенням суду 1-ї інстанції, представник Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОДА 23.10.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2014 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанцій встановлено наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.07.1995р. по 17.08.1995р. проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні Херсонського обласного онкологічного диспансеру з діагнозом «папілярне захворювання щитовидної залози», що підтверджується епікризом №9562 від 17.08.1995р.

28.03.2001 року Центральна міжвідомча експертна комісія по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС надала експертний висновок №481-4337 про те, що «папілярне захворювання щитовидної залози» ОСОБА_1 визвано впливом аварії на ЧАЕС.

07.03.2002 року на підставі вказаного вище експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 28.03.2001р. №481-4337 та довідки МСЕК від 06.11.2001р. (про встановлення 3-ї групи інвалідності по захворюванню, яке пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС) Херсонською ОДА було видано ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_1 (вкладка НОМЕР_2 до посвідчення від 27.06.2013р.).

Разом з тим, Міністерство соціальної політики України у своєму листі від 21.08.2013 року вих.№814/20/112-13 на запит Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОДА надало роз'яснення щодо правомірності встановленого ОСОБА_1 статусу інваліда з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 1, та видачі відповідного посвідчення, в якому зазначило, що оскільки інвалідність з впливом аварії на Чорнобильській АЕС встановлено позивачу після досягнення ним повноліття, то правових підстав для визначення статусу зазначеній категорії громадян немає.

22.11.2013 року Департамент соціального захисту населення своїм листом №301-10/2517-6/6 повідомив Управління соціального захисту населення Бериславської РДА про те, що посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1, яке 07.03.2002 року отримав гр. ОСОБА_1, видано безпідставно, вважається недійсним та підлягає вилученню з припиненням всіх пільг та компенсацій, передбачених діючим законодавством.

23.12.2013 року Департамент соціального захисту населення своїм листом вих.№06-2926-2 повідомив про вказане рішення і позивача ОСОБА_1

Не погоджуючись із вказаними діями та рішенням департаменту, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій та рішення відповідача та відповідно, з того, що оскільки позивач є інвалідом 3-ї групи та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, то вилучати у нього посвідчення і позбавляти його пільг відповідач права не мав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як слідує зі змісту ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію Міністерства охорони здоров'я України.

При чому, неповнолітнім дітям, зазначеним у ст.27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до ч.1 цієї статті.

Так, на встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини 1 статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26.04.1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на «рак щитовидної залози».

У відповідності ж до приписів ст.27 вказаного Закону, до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутрішньоутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов'язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6) хворі на «рак щитовидної залози» незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;

7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров'я України.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1), з 10.07.1995р. по 17.08.1995р., т.б. в свої 17 років, проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні Херсонського обласного онкологічного диспансеру з діагнозом «папілярне захворювання щитовидної залози» (рак щитовидної залози), що підтверджується епікризом №9562 від 17.08.1995р.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2001р. Центральна міжвідомча експертна комісія по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ухвалила експертний висновок №481-4337, яким встановила, що «папілярне захворювання щитовидної залози» ОСОБА_1 визвано впливом аварії на ЧАЕС.

Також, судом 2-ї інстанції встановлено, що 06.11.2001р. МСЕК видала позивачу довідку про встановлення йому 3-ї групи інвалідності безстроково по захворюванню, яке пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, а 07.03.2002р. Херсонською ОДА, на підставі вказаного вище експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 28.03.2001р. №481-4337 та цієї довідки МСЕК від 06.11.2001р. було видано ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_1.

Однак, як видно з матеріалів справи, 23.12.2013 року Департамент соціального захисту населення своїм листом вих.№06-2926-2 повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що згідно роз'ясненню Міністерства соціальної політики України від 21.08.2013 року вих.№814/20/112-13, його посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.03.2002р. було видано безпідставно, вважається недійсним та підлягає вилученню з припиненням всіх пільг та компенсацій, передбачених діючим законодавством, оскільки інвалідність з впливом аварії на Чорнобильській АЕС була встановлена йому вже після досягнення повноліття.

Як вже зазначалося вище, суд апеляційної інстанції, як і окружний суд, приймаючи до уваги конкретні обставини, уважно дослідивши матеріали справи та проаналізуваши приписи Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може погодитися з такими діями відповідача, з огляду на наступне.

Так, з приписів ч.3 ст.2 КАС України слідує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст.70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

А відповідно до ст.71 вказаного Закону, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Судом апеляційної інстанції беззаперечно встановлено, що у позивача ще в його 17 років, т.б. в липні 1995 році, було виявлено «папілярне захворювання щитовидної залози» (т.б. рак щитовидної залози), в зв'язку із чим, він був прооперований та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні в Херсонському обласному онкологічному диспансері, але в зв'язку із правовою необізнаністю останній вже після свого повноліття звернувся до МСЕК та Центральної міжвідомчої експертної комісії, які, в свою чергу, в 2001 році офіційно встановили йому причинний зв'язок між його хворобою, інвалідністю та дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вже зазначалося вище, згідно зі змісту ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право і особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа хворих на «рак щитовидної залози», яким, в даному випадку і є позивач.

Отже, за таких обставин, інвалід ОСОБА_1, який з 1995 року і до цього часу страждає на «рак щитовидної залози», на думку суду, мав право на встановлення йому причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи і після досягнення повноліття. При чому, слід звернути увагу, що такий причинний зв'язок був встановлений відповідно до ст.12 вказаного вище Закону уповноваженою медичною комісією.

Крім того, судова колегія зазначає, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачені повноваження Департаменту соціального захисту населення визнавати недійним посвідчення, вилучати його та припиняти всі пільги і компенсації, передбачені діючим законодавством. До того ж, вказаний вище лист-роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 21.08.2013 року вих.№814/20/112-13 не є належною і достатньою підставою для позбавлення позивача статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та вилучення у нього виданого йому ще у 2002 році посвідчення.

Таким чином, за вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд 1-їнстанції, з урахуванням ч.2 ст.11 КАС України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача, пов'язаних з визнанням недійсним та вилученням у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги та відповідно до вимог ст.ст.11,200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко