Справа № 352/129/15-а
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/129/15-а
Провадження № 2-а/352/15/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач 21.01.2015 р. звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, у якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування при призначенні йому з 02.07.2012 р. пенсії по інвалідності другої групи показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.; 2) зобов'язати відповідача призначити і виплачувати йому з 02.07.2012 р. пенсію по інвалідності другої групи у розмірі, обчисленому із заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009-2011 роки, який становить 2001,20 грн., провівши доплату з урахуванням виплачених сум.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що з 05.01.2000 р. йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 р. № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 02.07.2012 р. після встановлення йому другої групи інвалідності він звернувся до відповідача за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач призначив йому пенсію по інвалідності. У серпні 2014 р., коли він хотів зробити перерахунок пенсії, так як відпрацював два роки після її призначення, виявив, що при призначенні пенсії по інвалідності відповідачем допущено помилку в розрахунку її розміру, а саме при визначенні осучасненого заробітку, з якого обчислюється пенсія, у порушення норм ст.40 Закону № 1058, замість показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009, 2010, 2011 р.р., який становить 2001,20 грн., йому було застосовано такий показник за 2007 р., який складає 1197,91 грн., що призвело до суттєвого зменшення розміру належної йому пенсії. На його вимогу виправити помилку він отримав відмову відповідача. Вважає дії відповідача неправомірними. Згідно ст.7 Закону № 2262 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором, тобто у самому законі йдеться про призначення пенсії, а не про переведення з одного виду пенсії на інший. Тому безпідставним є посилання відповідача на п.3 ст.45 Закону № 1058, у якому йдеться про переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки позивач звертався із заявою про призначення пенсії по інвалідності за цим Законом, а не про переведення його з пенсії за вислугу років у порядку Закону № 2262 на пенсію по інвалідності у порядку Закону № 1058. Відповідач неправомірно застосував норми Закону № 1058, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший, замість норм, що регулюють призначення пенсії, тому неправомірно застосував не той показник середньої заробітної плати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивачу з 02.07.2012 р. за його заявою та на підставі наданих документів призначено пенсію по інвалідності П групи внаслідок загального захворювання в розмірі 2978,18 грн.; головне управління ПФУ в Івано-Франківській області надало довідку-атестат про припинення з 01.07.2012 р. виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та витяг з протоколу про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про встановлення надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною». Розмір пенсії по інвалідності позивачу був розрахований відповідно до п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Згідно постанови КМ України від 23.04.2012 р. № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» всі пенсії, призначені за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 2008 р., були перераховані з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 р. у розмірі 1197,91 грн., який вважається базовим. Тому цей показник застосовано при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності, оскільки пенсію за вислугу років позивачу призначено у 2000 р. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивачеві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 05.01.2000 р. було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 р. № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З січня 2007 р. до червня 2012 р. він перебував на обліку у відділі пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

З 01.07.2012 р. виплата вказаної пенсії позивачеві припинена за його заявою у зв'язку із зверненням до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 02.07.2012 р. позивачеві призначена пенсія по інвалідності другої групи загального захворювання. При розрахунку розміру, а саме при визначенні осучасненого заробітку, з якого обчислюється пенсія, відповідач у порушення вимог ст.40 Закону № 1058, замість показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009, 2010, 2011 р.р., який становить 2001,20 грн., неправомірно застосував такий показник за 2007 р., який складає 1197,91 грн., що призвело до суттєвого зменшення розміру належної позивачеві пенсії.

До такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

У відповідності з вимогами ст.7 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором, тобто у самому законі йдеться про призначення пенсії, а не про переведення з одного виду пенсії на інший.

За Законом № 2262 пенсії призначаються і обчислюються в залежності від вислуги років та грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням на пенсію, пенсії фінансуються з Державного бюджету.

Законом № 1058 передбачено призначення пенсій і обчислення їх розміру в залежності від тривалості страхового стажу та отримуваної зарплати, фінансування пенсій передбачено за рахунок коштів Пенсійного фонду, який формується за рахунок слати внесків до Пенсійного фонду. У ст.13 Прикінцевих положень цього Закону надано перелік спеціальних законів, за якими пенсії призначаються і фінансуються як за рахунок коштів Пенсійного фонду, так і з Державного бюджету; Закону № 2262, за яким при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати взагалі не визначається, у зазначеному переліку немає.

Як роз'яснено у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 18.11.2014 р. (а.с.23-26), за змістом ст.7 Закону № 2262-ХП встановлено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; отже, зазначеним Законом фактично визнається той факт, що пенсії, передбачені Законом № 1058-ІV та Законом № 2262-ХП, є різними державними пенсіями; різниця при цьому обумовлюється юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу вказаних норм випливає, що переведення з одного виду пенсії на інший, про яке йдеться у ч.3 ст.45 Закону № 1058 та на яке необґрунтовано посилається відповідач, можливе лише при переведенні з одного виду пенсії на інший у рамках вказаного Закону, оскільки всі передбачені ним види пенсій обчислюються із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до вимог ст.40 цього Закону.

Встановлена судом обставина щодо невитребовування відповідачем пенсійної справи позивача, у тому числі окремих документів з неї, з головного управління спростовує посилання відповідача на те, що з 02.07.2012 р. мало місце переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності.

Необґрунтованим є також посилання відповідача на постанову КМ України від 23.04.2012 р. № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», згідно якої всі пенсії, призначені за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 2008 р., були перераховані з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 р. Такий перерахунок застосовано і до пенсій, призначених відповідно до ЗУ № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», але лише особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей. Однак, такий перерахунок не стосувався позивача, якому була призначена пенсія за вислугу років на підставі вказаного Закону як особі начальницького складу органів внутрішніх справ. Більше того, позивачу за Законом № 2262 проводився перерахунок пенсії за окремою постановою КМ України від 23.04.2012 р. № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у якій відсутнє посилання на будь-який показник середньої заробітної плати.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість першої вимоги позивача та неправомірність дій відповідача щодо застосування при призначенні йому з 02.07.2012 р. пенсії по інвалідності другої групи показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.

Друга вимога позивача підлягає до часткового задоволення у межах передбаченого ч.2 ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду, тобто з 21.07.2014 р. При цьому суд враховує положення ч.2 ст.46 Закону № 1058, згідно якого виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, та встановлену в судовому засіданні обставину, що позивач є спеціалістом в галузі пенсійного забезпечення, для якого слід вважати неприйнятним виявлення суттєвої помилки у розрахунку розміру призначеної пенсії через два роки після її призначення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.46 Конституції України, ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 40, 45 ч.3, ст.13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,постанови КМ України від 23.04.2012 р. № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», постанови КМ України від 23.04.2012 р. № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», керуючись ст.ст. 159-163, 167, 256 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо застосування при призначенні з 02 липня 2012 року ОСОБА_1 пенсії по інвалідності другої групи показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області призначити і виплачувати з 21 липня 2014 року ОСОБА_1 пенсію по інвалідності другої групи у розмірі, обчисленому із заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009-2011 роки, який становить 2001,20 грн., провівши доплату з урахуванням виплачених сум.

Постанову у частині зобов'язання призначити і виплатити пенсію у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча М.М.Хоминець

Постанова у повному обсязі виготовлена 10 березня 2015 року.