Справа № 2а-10299/12/1370
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2015 року 2а-10299/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Хміль Х.З.,

за участю заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2а-10299/12/1370 за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій

в с т а н о в и в:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-10299/12/1370 від 21.10.2013 року ОСОБА_1 зобов'язано виконати вимоги припису № 16/4 від 13.08.2012 року, а саме: демонтувати прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_1. На підставі вказаної постанови 25 листопада 2013 року судом видано виконавчий лист, який Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області пред'явлено до виконання до державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції.

12.08.2014 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданої заяви вказано, що державною виконавчою службою Золочівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 25.11.2013 року, однак рішення суду боржником не виконано. Зазначено, що у боржника відсутні підстави для примусового виконання виконавчого листа, оскільки рішенням Золочівського районного суду Львівської області за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано право власності на самочинно переобладнаний балкон цієї квартири у житлове приміщення площею 6,2 кв. м. Вказано, що демонтаж призведе до порушення права власності, яке є непорушним.

Справа № 2а-10299/12/1370 перебувала на розгляді у Львівському апеляційному адміністративному суді та 02.03.2015 року надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Оскільки заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню могла бути розглянута лише після повернення справи з Львівського апеляційного адміністративного суду, її розгляд призначено в судовому засіданні 06.03.2015 року.

В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали, просили її задовольнити та виконавчий лист №2а-10299/12/1370 виданий Львівським окружним адміністративним судом 25 листопада 2013 року визнати таким, що не підлягає виконанню.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви.

Від державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції надійшло клопотання про розгляд заяви без участі уповноваженого представника. У клопотанні зазначено, що державна виконавча служба при розгляді даної заяви покладається на розсуд суду.

Відповідно до частини 2 статті 259 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно з частиною 3 цієї статті суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неприбуття в судове засідання стягувача і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Частиною 4 статті 259 КАС України передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як встановлено судом 07.07.2014 року Золочівським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі № 445/1336/14-ц яким за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано право власності по 1/2 частині приміщення площею 6,2 кв. м. за кожною у квартирі АДРЕСА_1.

З вказаного рішення вбачається, що з метою покращення житлових умов в 2010 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснено облаштування балкону розміром 3,35х 1,85 метрів площею 6,2 кв.м. шляхом підсилення бетонної плити балкону з влаштуванням цегляних стовпців під плиту, зведення огороджуючих конструкцій з цегли, утеплення балкону, чим відновлено його ресурс та поліпшено експлуатаційні показники.

Золочівським районним судом Львівської області встановлено, що ними здійснено реконструкцію квартири з розширенням житлової площі за рахунок переобладнаного балкону в житлове приміщення, що є покращенням житлових умов та конструктивних елементів будинку. Також встановлено, що такі роботи необхідно було зробити, оскільки будинок визнаний ветхим і потребував капітального ремонту, що підтверджується висновком Золочівської міської ради.

Згідно з технічним висновком - переобладнання балкону в житлове приміщення виконано якісно, з дотриманням технологічної послідовності виконання будівельних робіт і вимог будівельних норм. Розширення житлової площі у вказаній квартирі не порушує санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку, не обмежує інтересів та не порушує права власників інших квартир у цьому будинку.

Представник Золочівської міської ради під час розгляду цивільної справи позов визнала та пояснила, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на землях міської ради, але жителі цього будинку створили об'єднання співвласників і вирішується питання про передачу їм у власність закріпленої за будинком земельної ділянки. Вказала, що жителі будинку не звертались до міської ради з приводу порушення їхніх прав у зв'язку з переобладнанням балкону.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.11.2003 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

З припису № 16/4 виданого 13.08.2012 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області вбачається що у квартирі АДРЕСА_1 у 2010 році самовільно розширено житловий будинок без дозволу на виконання будівельних робіт, без затвердженої проектної документації.

Відповідно до висновку експертизи №2225 14.46.10.04.41.20 12565 виданого ДП «Західний експертно - технічний центр Держгірпромнагляду України» ОСОБА_1 - проведений капітальний ремонт виконано якісно, з дотриманням технологічної послідовності виконання будівельних робіт і вимог будівельних норм (ДБН В.3.2-2-2009) та не впливає на несучу здатність конструкцій балкону зокрема і будівлі в цілому.

Згідно зі звітом про оцінку майна - утеплення балкону проведено без виходу за межі площі балкону. Утеплення являється капітальним ремонтом, з метою відновлення його ресурсу з заміною за необхідності конструктивних та огороджувальних елементів для поліпшення його експлуатаційних показників .

На підставі викладеного вище за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Золочівським районним судом визнано право власності по 1/2 частині приміщення площею 6,2 кв. м. за кожною. В подальшому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру зміненої площі після здійсненої прибудови, про що власникам 24 серпня 2014 року видано Свідоцтво про право власності та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.09.2014 року.

Згідно з приписами статті 13 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-1У від 23.02.2006 року зазначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні по справі «Антрік проти Франції» від 25.08.1994 року Європейський суд виходив, що при вирішенні питання щодо правомірності позбавлення права власності "має бути обґрунтоване співвідношення пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, яку намагаються досягнути шляхом заходів позбавлення особи її власності".В рішенні по справі «Звежинський проти Польщі» від 19.06.2001 року Європейський суд зазначив, що позбавлення майна, у зазначенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбудеться в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, судом встановлено, що обов'язок боржника відсутній повністю у зв'язку з тим, що прибудова, яку зобов'язано знести, є тим приміщенням, на яке визнано та зареєстровано право власності.

Враховуючи встановлене вище суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа №2а-10299/12/1370 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 259 Кодексу адміністративного судочинства України суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий лист №2а-10299/12/1370 виданий Львівським окружним адміністративним судом 25 листопада 2013 року таким, що не підлягає виконанню повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В. Лейко-Журомська