Справа № 607/18315/13-а
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2013 Справа №607/18315/13-а
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого- судді Базана Л.Т.

при секретарі Яцина О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Рівненській області про скасування постанови серії АА2№231483 від 27.09.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності об'єктивно не досліджено всі обставини справи. Вказує, що дійсно 27.09.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки «Вольксваген» в с. Обарів а/д Устілуг - Луцьк - Рівне та був зупинений інспектором ДПС,який повідомив, про перевищення ним встановлених в населеному пункті обмежень швидкості руху на 23км/год., однак він надав свої пояснення про те, що рухався із допустимою швидкістю, та не перевищував встановлену швидкість руху в населеному пункті. Крім цього, зазначає, що відсутні докази, які б підтвердили, що приладом «Візир» зафіксовано швидкість саме його автомобіля, оскільки попереду його автомобіля рухались й інші транспортні засоби і крім цього інспектор ДПС не пред'явив йому показів вимірювального пристрою. Тому вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена необґрунтовано, за відсутності належних доказів щодо вчинення ним правопорушення та просить її скасувати, а провадження по даній справі закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - УДАІ УМВС України в Рівненській області у судове засідання не з'явився, однак направив суду письмове заперечення, згідно якого позовні вимоги вважає безпідставними, у задоволенні позову просить відмовити, а справу розглянути у його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення АА2№231483 від 27.09.2013 року інспектором взводу супроводження роти ДПС ВДАІ встановлено, що гр.. ОСОБА_1 27.09.2013 року о 09.38 год. в с. Обарів а/д Устілуг - Луцьк - Рівне керував транспортним засобом марки "Вольксваген LT-35", державний номерний знак "НОМЕР_1", перевищив встановлену швидкість руху більше як на 20км/год., рухався зі швидкістю 83км/год., швидкість вимірювалась приладом «Візир» №0812525, в результаті чого на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 300 грн. за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2013 року серії АА2№548296 інспектором взводу супроводження роти ДПС ВДАІ Семенчук В.С. встановлено, що гр.. ОСОБА_1 27.09.2013 року о 09.38 год. в с. Обарів а/д Устілуг - Луцьк - Рівне керував транспортним засобом марки "Вольксваген LT-35", державний номерний знак "НОМЕР_1", перевищив встановлену швидкість руху більше як на 20км/год., рухався зі швидкістю 83км/год., швидкість вимірювалась приладом «Візир» №0812525, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

У відповідності до п.12.9 б Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до п.12.4 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину є адміністративним правопорушенням і тягне за собою накладення штрафу від п»ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Судом встановлено, що про вчинення позивачем адмінправопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2№548296 від 27.09.2013 року, де вказано, що позивач від підпису протоколу та дачі пояснення відмовився у присутності 2 свідків.

Із викладених у адміністративному позові доводів позивача ОСОБА_1 вбачається, що 27.09.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки «Вольксваген» в с. Обарів а/д Устілуг - Луцьк - Рівне та був зупинений інспектором ДПС,який повідомив, про перевищення ним встановлених в населеному пункті обмежень швидкості руху на 23км/год., однак він надав свої пояснення про те, що рухався із допустимою швидкістю, та не перевищував встановлену швидкість руху в населеному пункті. Крім цього, зазначає, що відсутні докази, які б підтвердили, що приладом «Візир» зафіксовано швидкість саме його автомобіля, оскільки попереду його автомобіля рухались й інші транспортні засоби і крім цього інспектор ДПС не пред'явив йому показів вимірювального пристрою. Тому вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена необґрунтовано.

Однак, незважаючи на вимоги КАС України, представник відповідача в судове засідання не з»явився та не представив належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, не надано доказів того, що вимірювальний пристрій «Візир», яким здійснювалася фіксація порушення, є придатним до використання, не представлено сертифікату про проходження ним метрологічної повірки на похибку вимірювання, відомостей, про те, чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами, а також не спростовано доводів позивача ОСОБА_1 про неправомірність винесення постанови.

З врахуванням наведених обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, однак враховуючи конкретні обставини, за яких було вчинено правопорушення, особу порушника, характер вчиненого правопорушення, яким не було створено перешкод іншим учасникам дорожнього руху, вважає, що дане правопорушення слід визнати малозначним.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Таким чином, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку, що постанову серії АА2№231483 від 27.09.2013 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності необхідно скасувати, звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 22, 122, 245, 251, 287- 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА2№231483 від 27.09.2013 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий Базан Л.Т.