Справа № 127/20147/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20147/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С.А.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

05 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності,

представника відповідача: Степанової С. М., представник на підставі довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, у якому просив визнати протиправною відмову відповідача з надання йому статусу інваліда війни та зобов'язати відповідача надати статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року позов задоволено у повному обсязі, а саме: визнано відмову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у видачі ОСОБА_5 посвідчення ветерана війни інваліда війни третьої групи - неправомірною, зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради видати ОСОБА_5 посвідчення інваліда війни 3 групи, відповідно до якого наділити ОСОБА_5 правом на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного та необ'єктивного вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_5 є постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом ІІІ групи, внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серія НОМЕР_1, довідкою МСЕК сер. АВ №001843 від 24.12.2007 року, експертним висновком № 7392 від 29.11.2001 року.

Позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з заявою про встановлення статусу "Інвалід війни", як особі, яка виконувала службовий обов'язок по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Листом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 26.06.2014 року №Ш-08-36267/8-04-32 відмовлено позивачу в наданні статусу "Інвалід війни" та зазначено у разі зміни органами МСЕК формулювання причини інвалідності з "Захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" на "Захворювання пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС", то позивач набуде право на видачу посвідчення інваліда війни.

Вважаючи необґрунтованою відмову у наданні статусу "інвалід війни" позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийняв до уваги постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 28.01.2011 року.

Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, зважаючи на наступне.

За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях з інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. На цьому наголошує також Вищий адміністративний суд України в Листі від 14.11.2012 року № 2379/12/13-12.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Постановою Замостянського районного суду м.Вінниці від 28.01.2011 року встановлено факт неправомірної відмови управління Пенсійного фонду України в Замостянському районі м.Вінниці щодо перерахунку пенсії ОСОБА_5 у віповідності до статтей 50,54 Закону України України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Отже, в даному випадку предметом спору є саме розмір пенсії, районним судом не досліджувалось питання виконання ОСОБА_5 службових обов'язків під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії, їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа:

1)військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофі, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофі, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

3) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних у районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов'язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання;

4) осіб, які стали інвалідами воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної воєн або стали інвалідами від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

5) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередньо участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов'язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

6) учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з перебуванням у цих державах;

7) осіб, які брали безпосередньо участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни з Японією і стали інвалідами внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

8) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 із змінами від 14.02.2009 № 12 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», передбачено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної комісії про групу та причину інвалідності.

Про такі ж вимоги, тобто про причинний зв'язок з наступившою інвалідністю внаслідок одержаних захворювань вказаними особами під час виконання ними службових обов'язків йдеться і у п. 1.79 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 6 лютого 2001 року № 85:

При встановленні причинного зв'язку захворювань з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних об'єктах, з наслідками ядерних випробувань і з випробуваннями ядерної зброї - постанови виносяться у формулюваннях:

1.79.1. "Захворювання, ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

Колегія суддів зазначає, що положення статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» основним критерієм та умовою відношення особи до інвалідів війни визначає наявність інвалідності одержаної під час виконання службових обов'язків.

Разом з тим, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року витребовувались у позивача для огляду у судовому засіданні оригінал трудової книжки, докази залучення до виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, докази отримання інвалідності під час виконання службових обов'язків, однак представником позивача у судовому засіданні не було пред'явлено жодного з доказів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявність захворювання та інвалідність не є безперечними підставами для встановлення позивачеві статусу інваліда війни.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 березня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.