Справа № 2а/0270/3860/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/9991/25870/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
при секретарі: Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра»

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012

у справі № 2а/0270/3860/11 Вінницького окружного адміністративного суду

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Довіра»

до Державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області (ДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі СТОВ «Довіра» просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ДПІ просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку СТОВ «Довіра» сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 26.07.2011 № 570/23/30101499. Згідно з цими висновками ТОВ «Довіра» порушило норми пункту 192.1 ст. 192, пунктів 198.1, 198.6 ст. 198, пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (ПК), а саме: завищило податковий кредит у податковому обліку за лютий, березень, квітень 2011 року на загальну суму 2635742,00 грн. за наслідками нікчемних правочинів із придбання зерна кукурудзи у ТОВ «Кузьмицьке», ТОВ «Ситковецьке», ТОВ «Мітлинецьке», ПП «Валентина», ПП «АгроНіка», ТОВ «ТД «Фінпром», ТОВ «Інтер-Ком», ФК «Король», матеріалів та запчастин у ТОВ «Світлотехника-Херсон», які не мали реального характеру. В наслідок цих порушень СТОВ «Довіра» завищило суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 1025639,00 грн. у податковому обліку за березень, квітень 2011 року, з яких 162100,00 грн. - у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних (звітних) податкових періодів, 863539,00 грн. - на рахунок платника у банку; занизило податкові зобов'язання із податку на додану вартість на 10253,00 грн. у податковому обліку за лютий 2011 року; завищило від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2011 року на 20959,00 грн.; завищило залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за березень, квітень 2011 року на загальну суму 1812224,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.08.2011: № - про збільшення СТОВ «Довіра» суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 10253,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у податковому обліку за березень, квітень 2011 року на загальну суму 1025639,00 грн., визначення грошового зобов'язання із ПДВ у сумі 101531,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1,00 грн.; № - про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у податковому обліку за квітень 2011 року на 1833183,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що з посиланням на виконання господарських операцій з поставки позивачу зерна кукурудзи від ТОВ «Кузьмицьке», ТОВ «Ситковецьке», ТОВ «Мітлинецьке», ПП «Валентина», ПП «АгроНіка», ТОВ «ТД «Фінпром», ТОВ «Інтер-Ком», ФК «Король», а матеріалів і запчастин від ТОВ «Світлотехника-Херсон» від імені цих постачальників на адресу позивача виписані податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за лютий, березень, квітень 2011 року.

Позивач, у свою чергу, виконував зобов'язання постачальника зерна кукурудзи за контрактом від 14.01.2011 № PSA 236-PC з ТОВ СП «Нібулон».

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті (у редакції до внесення змін Законом України від 4 липня 2013 року № 408-VII) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу. Як встановлено пунктом 11.7 цих Правил, перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику. За змістом цієї норми товарно-транспортні накладні повинні у всякому разі бути в наявності як у покупця так і у продавця, безвідносно до умов договору поставки про зобов'язану сторону щодо доставки товару.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ДПІ доведено в судовому процесі відсутність руху товарів від вище перелічених постачальників до позивача, а відтак і безтоварність поставок. До такого висновку суд дійшов на підставі оцінки доказів у справі, яка відповідає правилам оцінки доказів, встановленим ст. 86 КАС України.

Так, судами попередніх інстанцій на підставі оцінки наданих позивачем товарно-транспортних накладних, які були відсутні під час перевірки, встановлено, що ці накладні заповнені з порушенням встановлених правил щодо їх змісту, з врахуванням чого суди відхилили їх як доказ доставки зерна по операціях, на які виписані податкові накладні вище зазначеними суб'єктами господарювання. Зокрема, у доданих на підтвердження факту транспортування зерна від ПП «Валентина» товарно-транспортних накладних відсутня інформація щодо автопідприємства, яке здійснювало перевезення; у товарно-транспортних накладних, наданих на підтвердження транспортування товару від ТОВ «ТД «Фінпром», вантажовідправником, однак, зазначено ТОВ «Агро-Трансфер»; в товарно-транспортних накладних, наданих на підтвердження поставок від ПП «АгроНіка», ТОВ «Інтер-Ком», ФК «Король», позивач одночасно вказаний як вантажовідправник, замовник та вантажоодержувач. Товарно-транспортні накладні на підтвердження транспортування товару (матеріали і запчастини) від ТОВ «Світлотехника-Херсон» як під час перевірки, так і у судовому процесі не були надані.

Даючи оцінку переліченим доказам, суди попередніх інстанцій врахували також, що складська квитанція, надана позивачем на підтвердження поставки зерна від ПП «Валентина», виписана 15.02.2011, тоді як договір між позивачем і цим підприємством укладений 18.03.2011; виписування видаткових та податкових накладних від імені ТОВ «Кузьмицьке», ТОВ «Ситковецьке», ТОВ «Мітлинецьке» на весь обсяг поставки, а не на кожну партію; позивач не надав складських свідоцтв та складських квитанцій на зерно, які можуть бути доказами переходу до нього права власності на кукурудзу від вказаних постачальників та передачі кукурудзи на зберігання; договір між позивачем та ТОВ «Бершадське хлібоприймальне підприємство» на зберігання зерна не укладався; податковий кредит в сумі 24799,00 грн. за операціями з поставки зерна від ТОВ «Інтер-Ком» не підтверджений податковою накладною; ТОВ «Світлотехника-Херсон» відсутнє за місцезнаходженням, не має виробничих, трудових ресурсів, які об'єктивно необхідні для здійснення господарської діяльності, податкову звітність не подає.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерно підлягає зберіганню у зернових складах.

Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи (частина 6 цієї статті).

Частиною 4 ст. 26 цього Закону визначено, що зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, не може бути відчужене без правомірної передачі простого або подвійного складського свідоцтва.

Згідно з частиною 1 ст. 39 Закону № 37-IV володілець складського та заставного свідоцтва має право розпоряджатися зерном, що зберігається на зерновому складі.

Якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію (частина 1 ст. 43 цього Закону).

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про не підтвердження факту поставки позивачу товарів від ТОВ «Кузьмицьке», ТОВ «Ситковецьке», ТОВ «Мітлинецьке», ПП «Валентина», ПП «АгроНіка», ТОВ «ТД «Фінпром», ТОВ «Інтер-Ком», ФК «Король», ТОВ «Світлотехника-Херсон», а отже і про неправомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних цими постачальниками.

Доводи касаційної скарги правильність цього висновку судів не спростовують, а відтак підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра» залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев