Справа № 824/82/15-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/82/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Огородника А.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Дацків І.М.;

представника позивача ОСОБА_1;

представник відповідача не з"явився;

третя особа ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про повернення автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (далі - позивач), третя особа на стороні позивача ОСОБА_2, звернувся з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області (далі-відповідач), просив суд зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області повернути Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА автомобіль марки DAIMLER CRYSLER, кузов НОМЕР_3, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

На підставі дарчої заяви від 11 серпня 2010 року громадянин Німеччини ОСОБА_4 подарував позивачу як гуманітарну допомогу автомобіль марки DAIMLER CRYSLER, кузов НОМЕР_3, 2004 року випуску з подальшою передачею автомобіля у користування інваліду ІІІ групи ОСОБА_2, мешканцю с. Мамалига Новоселицького району Чернівецької області.

Громадянин Німеччини ОСОБА_4 у своїй дарчій заяві уповноважив громадян України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доставити автомобіль в Україну. Вказаний автомобіль ОСОБА_5 був переміщений через митний кордон України та доставлений в зону митного контролю Чернівецької обласної митниці 20.08.2010 року.

Відповідно до наказу №61-ОД від 20.09.2010 року Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, вказаний автомобіль був виданий інваліду ОСОБА_2 Однак, 11.03.2011 року працівниками УСБУ в Чернівецькій області автомобіль був вилучений в інваліда ОСОБА_2, про що Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА як власника автомобіля (власник-держава в особі Головного управління праці та соціального захисту населення) не було повідомлено.

Підставою для вилучення був не підтверджений жодним доказом висновок Чернівецької обласної митниці та УСБУ в Чернівецькій області, що ОСОБА_5 ніби-то придбав даний автомобіль у власність, а дарча заява є фальшивою.

Позивач вважає, що такими протиправними діями Чернівецької обласної митниці було також порушено конституційні права інваліда ОСОБА_7 на належний соціальний захист, позбавлено його права на забезпечення автомобілем як засобом пересування.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечення на адміністративний позов не надав.

02.03.2015 року в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог.

03.03.2015 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, наведених позивачем.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, розглянувши матеріали справи, й проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

11 серпня 2010 року громадянин Німеччини ОСОБА_4 на підставі дарчої заяви від 11 серпня 2010 року, завіреної у м. Берліні нотаріусом ОСОБА_8, подарував Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА, як гуманітарну допомогу автомобіль марки DAIMLER CRYSLER, кузов № НОМЕР_4, 2004 року випуску, з подальшою передачею автомобіля у користування інваліду III групи ОСОБА_2, мешканцю с. Мамалига Новоселицького району. Перевезення автомобіля було доручено громадянам України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вказаний автомобіль громадянином ОСОБА_5 був переміщений через митний кордон України та доставлений в зону митного контролю Чернівецької обласної митниці 20.08.2010 року (а.с 9-26).

Згідно витягу з протоколу №26/ГД-2951/К засідання комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 2 вересня 2010 року, вирішено затвердити перелік легкових автомобілів, які визнані гуманітарною допомогою, в т.ч. автомобіль Мерседес 2004 р.в., кузов НОМЕР_3, отримувачем якого є ОСОБА_2

На підставі наказу від 20.09.2010 року №61-ОД Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, видано безоплатно, згідно із висновком обласної медико-соціальної експертної комісії та протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України ОСОБА_2, інваліду ІІІ групи загального захворювання, мешканцю с. Мамалига Новоселицького району, автомобіль пасажирський марки DAIMLER CRYSLER тип 211, кузов № НОМЕР_4, як гуманітарна допомога. (а.с. 16).

21 вересня 2010 року складено акт, в якому зазначено, що представник Головного управління праці та соціального захисту населення Ткач Марія Петрівна, яка діє згідно з наказом Головного управління від 20.092010 року №61-ОД та ОСОБА_2, інвалід ІІІ групи загального захворювання, мешканець с. Мамалига Новоселицького району, здійснили передачу-прийом автомобіля марки DAIMLER CRYSLER, кузов № НОМЕР_4, 2004 року виготовлення, як гуманітарна допомога, без права продажу, дарування або успадкування та передачі керування іншій особі, виданого безкоштовно, який надійшов як гуманітарна допомога у відповідності з «Порядком забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 19.07.2006 року №999 і висновком обласної МСЕК(а.с. 17).

14 липня 2014 року Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області надіслало листа громадянину ОСОБА_2, в якому зазначило, що передати останньому для використання автомобіль марки DAIMLER CRYSLER 211Е KOMPRESSOR, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, сірого кольору, технічний паспорт НОМЕР_5, не має законних підстав, оскільки постановою апеляційного суду Чернівецької області від 20.05.2011 року (справа №33-69/2011 року) прийнято остаточне рішення про його конфіскацію (а.с. 24).

10 жовтня 2014 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області надіслав на адресу Департаменту соціального захисту населення листа, в якому зазначив, що згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2011 року автомобіль марки DAIMLER CRYSLER 211Е KOMPRESSOR, 2004 року випуску, конфіскований в дохід держави (а.с. 26).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», чинної на час виникнення спірних правовідносин, гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об'єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 4 Закону України "Про благодійництво та благодійні організації";

Відповідно до п. 41 "Порядку забезпечення інвалідів автомобілями", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2010 року громадянин Німеччини ОСОБА_4 на підставі дарчої заяви від 11 серпня 2010 року, завіреної у м. Берліні нотаріусом ОСОБА_8, подарував Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА, як гуманітарну допомогу автомобіль марки DAIMLER CRYSLER, кузов № НОМЕР_4, 2004 року випуску, з подальшою передачею автомобіля у користування інваліду III групи ОСОБА_2, мешканцю с. Мамалига Новоселицького району. Перевезення автомобіля було доручено громадянам України ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підставі наказу від 20.09.2010 року №61-ОД Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, видано безоплатно згідно із висновком обласної медико-соціальної експертної комісії та протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України ОСОБА_2, інваліду ІІІ групи загального захворювання, мешканцю с. Мамалига Новоселицького району, автомобіль пасажирський марки DAIMLER CRYSLER тип 211, як гуманітарна допомога, кузов № НОМЕР_4.

Аналіз встановлених обставин справи дає підстави дійти висновку, що отримувачем гуманітарної допомоги згідно дарчої заяви є саме Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА, який в розумінні наведених вище норм права і є власником транспортного засобу, а набувачем з правом користування - ОСОБА_2

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Стаття 48 Конституції України декларує право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, а ст. 49 передбачає право кожного на охорону здоров'я і медичну допомогу.

Відповідно до Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У ході судового розгляду справи також було встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.352 МК України і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товару - автомобіля марки DAIMLER CRYSLER 211Е KOMPRESSOR, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, сірого кольору, власником якого є ОСОБА_2 згідно технічного паспорта НОМЕР_5.

На час звернення позивача до суду з адміністративним позовом, вказане вище рішення перебувало на примусовому виконанні в частині конфіскації автомобіля у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області (відповідача), яким на вимогу позивача 10 жовтня 2014 року було відмовлено у поверненні транспортного засобу з підстав примусового виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2011 року.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо зобов'язання повернення транспортного засобу відповідачем - позивачу за наявності рішення суду про конфіскацію транспортного засобу, яке набрало законної сили, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, згідно ч.4 ст. 72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

У листі від 14.11.2012 № 2379/12/13-12 Вищий адміністративний суд України зазначив, що передбачене ч.1 ст. 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Суди повинні враховувати вимоги ч.4 та ч.5 ст. 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

У ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що обставини у справі, що розглядається, є іншими, ніж установлені під час розгляду справи про порушення митних правил.

А саме, згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 квітня 2011 року, окрім іншого було встановлено фальшивість договору купівлі-продажу автомобіля від 03.08.2010 року громадянином Німеччини ОСОБА_4 у ТОВ «Ауто-Сервіс-Лізінг», а також зроблено висновок про те, що вказаний автомобіль було придбано в «Автохаус Стадіон», а тому і дарча заява від імені ОСОБА_4 на ім'я позивача є фальшивою (а.с.18.19, 53-55).

Згідно пп. а) п.2 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118 визначено поняття документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб, а саме такими документами є придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу автомобіля від 03.08.2010 року укладений між громадянином Німеччини ОСОБА_4 та ТОВ «Ауто-Сервіс-Лізінг» нотаріально не засвідчений, а тому в розумінні наведених вище норм не є документом, що підтверджує право власності на автомобіль.

При цьому позивачем до матеріалів справи було долучено і досліджено судом інший правочин - Дарча заява, яка засвідчена нотаріально, не скасована і не визнана в судовому порядку недійсною, згідно якої автомобіль було подаровано саме позивачу у якості гуманітарної допомоги для інваліда ОСОБА_2, яка по свої суті (дарча заява) в розумінні пп. а) п.2 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України є документом, що підтверджує право власності на транспортний засіб.

У листі від 14.11.2012 № 2379/12/13-12 Вищим адміністративним судом України також зазначено, що обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Судам рекомендовано враховувати, що норма ч.4 ст. 72 КАС України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (притягнутого (не притягнутого) до адміністративної відповідальності), а не щодо інших осіб. Наприклад, «не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, працівником (представником) якої була ця фізична особа…».

Аналізуючи наведене вище, слід дійти висновку, що громадянин ОСОБА_5, який визнаний винним у правопорушенні, передбаченому ст.352 МК України у іншій справі, по своїй суті вчинив проступок представляючи фактично інтереси позивача та третьої особи під час перетину кордону з транспортним засобом, не володіючи правами власника цього автомобіля, а відтак такий транспортний засіб на думку суду повинен бути повернутий відповідачем за належністю Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації для подальшого забезпечення цим транспортним засобом інваліда.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав обґрунтованих заперечень, а тому суд вважає за доведені ті обставини, на які посилається позивач, а адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи те, що адміністративний позов вирішено на користь позивача, згідно вимог ст.94 КАС України слід стягнути на його користь понесені ним судові витрати - судовий збір в сумі 74,00 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов"язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області повернути Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА автомобіль марки DAIMLER CRYSLER, кузов НОМЕР_3, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації судові витрати - судовий збір в сумі 74,00 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.П. Огородник

Постанова в повному обсязі складена 06 березня 2015 р.