Справа № 813/8351/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року № 813/8351/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

за участю секретаря Капустинської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Агро-Сервіс» до Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови та акту опису й арешту майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Агро-Сервіс» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

1) визнати протиправною та скасувати постанову про призначення проведення виконавчих дій від 24.11.2014 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Бурко Арсеном Мохаммедом у виконавчому провадженні №42390522;

2) скасувати акт опису й арешту майна від 04.12.2014 року, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції БуркоАрсеном Мохаммедом у виконавчому провадженні №42390522.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про проведення виконавчих дій від 24.11.2014 року винесена щодо боржника - ВАТ «Агросервіс», яке припинене., однак державним виконавцем вживаються всі заходи, щодо майна ТзДВ «Агро-Сервіс», яке не припинене. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Бурко А.М. жодних дій щодо заміни боржника у виконавчому провадження №42390522 не було вчинено, тому позивач вважає, що постанова про призначення виконавчих дій стосується юридичної особи-боржника, яка припинена, та підлягає скасуванню. Аналогічно позивач вказує, що акт опису й арешту майна від 04.12.2014 р підлягає скасуванню, оскільки винесений до припиненої юридичної особи-боржника ВАТ «Агросервіс».

Представник позивача в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, попередньо надав заперечення на адміністративний позов, в якому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, оскільки дії державного виконавця відповідають нормам чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області перебуває виконавчий напис №1219, виданий 10.03.2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_1. про звернення стягнення:

- на приміщення адміністративного будинку, позначені на плані літерою «А-2», загальною площею 500,4 кв.м;

- центральну майстерню, позначену на плані літерою «І», загальною площею 1132,5 кв.м;

- матеріально-технічний склад №1 позначеного на плані літерою «З» загальною площею 230,4 кв.м;

- матеріально-технічний склад №2 позначеного на плані літерою «И», загальною площею 199,8 кв.м;

- навіс гаражу №1, позначений на плані літерою «Е», загальною площею 859,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область, м.Кам»янка-Бузька, вул.Шевченка,буд.52 «д», які належать на праві приватної власності ВАТ «Агросервіс».

Вищевказане майно ВАТ «Агросервіс» передало Акціонерному поштово-пенсійного банку «Аваль» у заставу згідно договору застави нерухомості від 30.12.2003 року. Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» був реорганізований ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого майна, задоволонено вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 210172,90 грн.

Виконавчий документ надійшов на виконання до відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції 27.02.2014 року. Згідно з заявою стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», виконавчий документ перебував на виконанні у ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області. В процесі здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, проведено опис та арешт майна боржника, постановою призначено експерта та визначено вартість майна. В подальшому частина майна, на яке слід було звернути стягнення за виконавчим документом, було передано на реалізацію в ТОВ «Мультисервіс», а саме:

- матеріально-технічний склад №1 позначеного на плані літерою «З» загальною площею 230,4 кв.м;

- матеріально-технічний склад №2 позначеного на плані літерою «И», загальною площею 199,8 кв.м;

- навіс гаражу №1, позначений на плані літерою «Е», загальною площею 859,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область, м.Кам»янка-Бузька, вул.Шевченка,буд.52 «д», які належать на праві приватної власності ВАТ «Агросервіс».

Згідно з актом державного виконавця від 09.06.2008 року вказане майно реалізовано на прилюдних торгах за ціною 158300,00 грн, що підтверджується протоколом №8131092-ПТ проведення прилюдних торгів від 30.05.2008 р. по реалізації майна боржника ВАТ «Агросервіс». Після реалізації майна боржника ВАТ «Агросервіс» стягувачем недоотримано 50000,01 грн.

31 січня 2012 року державним виконавцем ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.8 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з тим, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Постановою від 22.03.2012 року визнано протиправною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.01.2012 року.

27.02.2014 року стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пред»явив до виконання виконавчий документ у відділ державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області.

Постановою від 04.03.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Оскільки ВАТ «Агросервіс» в добровільний строк не виконав постанову про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про проведення виконавчих дій з метою опису майна боржника та подальшої реалізації на прилюдних торгах.

04.12.2014 року державним виконавцем винесено акт опису й арешту майна.

Вважаючи постанову державного виконавця від 24.11.2014 року про призначення виконавчих дій та акт опису й арешту майна протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом, заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» до обов»язків державного виконавця входять обов»язок накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 24.11.2014 року вимогу виконавчого напису позивачем не виконано, борг не сплачено. Оскільки борг позивачем не сплачено, відповідачем правомірно винесено постанову про проведення виконавчих дій від 24.11.2014 року, а саме: опис належного нерухомого майна позивача.

Частинами 1 та 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно частиною 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

04 грудня 2014 року державним виконавцем складено акт про опис майна та накладення арешту на таке майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оспорюється акт опису й арешту майна, однак даний акт опису й арешту майна не містить обов'язкових приписів для позивача, дотримання яких забезпечується правовими механізмами, а відтак, не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду.

Посилання позивача про припинення ВАТ "Агросервіс" і вчинення заходів, щодо майна ТзДВ «Агро-Сервіс», судом не береться до уваги, оскільки, як вбачається з протоколу зборів засновників від 15.07.2011 року утворено товариство з додатковою відповідальністю "Агро-Сервіс" шляхом зміни організаційно-правової форми ВАТ "Агросервіс", тобто позивач є правонаступником ВАТ "Агросервіс".

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1.на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України;

2.з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано;

3.обгрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення до прийняття рішення (вчинення дії);

4.безсторонньо (неупереджено);

5.добросовісно;

6.розсудливо;

7.з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8.пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9.з врахуванням права особи, на участь в процесі прийняття рішення;

10.своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядаючи спір по суті, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії та рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно.

Виходячи з викладеного суд вважає, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у зв'язку із чим вони є необґрунтованими та такими, що непідлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 10 березня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.