Справа № 2а-10301/10/0870
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/9991/63437/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року

у справі № 2а-10301/10/0870

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Запорізької митниці

про визнання нечинними податкових повідомлень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» (далі - ТОВ «Кліон»; позивач) до Запорізької митниці (далі - Запорізька митниця; відповідач) задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення № 28 від 20 серпня 2010 року та № 29 від 20 серпня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Запорізька митниця, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку стану дотримання ТОВ «Кліон» вимог законодавства України з питань митної, за результатами якої складено акт № к/3/10/112000014/ від 04 червня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Запорізькою митниця прийнято податкове повідомлення № 28 від 20 серпня 2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання із ввізного мита в розмірі 351 252,35 грн. (334 526,05 грн. - основний платіж, 16 726,30 грн. - штрафні санкції), та податкове повідомлення № 29 від 20 серпня 2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 70 250,50 грн. (66 905,24 грн. - основний платіж, 3 345,26 грн. - штрафні санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названі акти індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог Закону України від 05 квітня 2001 року № 2371-III «Про митний тариф України» та Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) з огляду на те, що при митному оформленні кальмарів морожених різних родів декларантом допущено методологічну помилку, а саме - невірно визначено код згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД).

При цьому відповідач вказував про те, що імпортовані товариством туби кальмара свіжоморожені (Illex Argentinus), кільця кальмара свіжоморожені (Illex Argentinus), тушки кальмара свіжоморожені (Illex Argentinus), філе гігантського кальмара (Dosidicus Gigas), туби кальмара морожені (Todarodes Pacificus) не можуть класифікуватись згідно з УКТЗЕД за кодом 0307 49 59 00 із застосуванням ставки ввізного мита на рівні 2 відсотки, а повинні класифікуватись згідно з УКТЗЕД за кодами 0307 99 11 00 та 0307 99 18 00 відповідно і ставка ввізного мита повинна складати 5 відсотків.

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України; далі - МК України) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Пунктом 19 статті 1 МК України визначено, що митними процедурами є операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 Закону № 168/97-ВР платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 313 МК України передбачено, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

За правилами пункту 17 розділу 3 «Здійснення митних процедур» Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314 (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України; далі - Порядок), при митному контролі здійснюється, зокрема, перевірка правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами).

При цьому пунктом 25 розділу 3 «Здійснення митних процедур» Порядку передбачено, що посадова особа митного органу ініціює проведення митного огляду, якщо документів, поданих декларантом, недостатньо для прийняття рішення про повноту та/або достовірність відомостей, що перевіряються, або результати перевірки правильності класифікації та кодування товарів, визначення країни походження тощо потребують проведення такого огляду.

Відповідно до статті 69 МК України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України допущено порушення законодавства України.

Однак, як встановлено судами, доказів на підтвердження подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митним органам при декларуванні розглядуваних продуктів харчування відповідачем надано не було, а також не доведено того факту, що виявлена після розмитнення кальмарів морожених різних родів методологічна помилка при класифікації імпортованого товару була наслідком саме протиправних дій ТОВ «Кліон».

А відтак, оскільки митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому відповідач не мав правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень про донарахування позивачу сум податкових зобов'язань із ввізного мита та податку на додану вартість у зв'язку з виявленням методологічної помилки стосовно класифікації товару.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.