Справа № 2а/2370/3462/2012
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 лютого 2015 року м. Київ В/800/835/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Мойсюка М.І., Ємельянової В.І, Заїки М.М.,

Олендера І.Я., Швеця В.В.,

розглянувши заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Канюківське» про допуск до провадження Верховного Суду України справи за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного сільськогосподарського підприємства «Канюківське» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Канюківське» звернулось до суду із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2014 року в порядку статей 236 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріали заяви, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження верховного Суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Разом з тим, під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, а також різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню або різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Водночас, подібність правовідносин означає, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин), при цьому зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як вбачається зі змісту ухвали, про перегляд якої ставиться питання, а також судових рішень, наданих заявником на підтвердження неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, в усіх випадках предметом спору є застосовані Фондом соціального захисту інвалідів адміністративно - господарські санкції та нарахована пеня, за невиконання вимог закону у сфері правовідносин, які визначають основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, встановлюють гарантії їх рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, регулюють питання створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

При цьому, суб'єктний склад учасників цих правовідносин є тотожним, однак, об'єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм і обставини кожної конкретної справи є різними.

Так, у справі, яку заявник просить допустити до провадження Верховного Суду України, суди, вирішуючи спір по суті позовних вимог, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не виконано вимог діючого законодавства та не вжито усіх можливих заходів, спрямованих на недопущення господарського правопорушення, зокрема ним, у спірний період не подавались звіти форми 3-ПН до центру зайнятості.

В свою чергу, касаційним судом, при розгляді справи, застосовані статті 18, 18-1, 19 і 20 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон № 875-ХІІ), а також частина 2 статті 218 та стаття 238 Господарського кодексу України.

На підтвердження наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України та допуску справи до провадження Верховного Суду України, заявником додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2015 року (касаційне провадження К/800/1718/13), якою суд касаційної інстанції залишив без змін постанову апеляційного суду, про відмову у задоволенні позову.

У вищезгаданих судових рішеннях, висновки судів ґрунтуються на тому, що позивачем не дотримано строку звернення до суду, не доведено факту неподання відповідачем звіту, а також правомірнісь проведення перевірки, з огляду на положення пункту 6 Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 липня 2007 року № 70, зокрема на підставі посвідчення та направлення на перевірку.

Вирішуючи спір, суди застосували статті 18, 18-1, 19 і 20 Закону № 875-ХІІ, а також статтю 20 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-ХІІ «Про зайнятість населення» (далі Закон № 803-ХІІ).

Крім того, заявник, на підтвердження наявності підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, також посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 6 листопада 2014 року (касаційне провадження К/800/6821/13), якою суд касаційної інстанції залишив без змін постанову апеляційного суду, про відмову у задоволенні позову.

Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду про неправомірність проведеної позивачем перевірки і відсутність правових підстав для застосування до відповідача адміністративно - господарських санкцій.

При здійсненні касаційного перегляду суд керувався статтею 19 Закону № 875-ХІІ, а також пунктом 2 частини 4 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1334.

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини у справі, про допуск якої подано заяву, а також у судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, не є подібними.

Різними є і норми матеріального права, застосовані судами при розгляді цих справ.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України і перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2014 року з мотивів, встановлених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з вказаного судового рішення не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити Приватному сільськогосподарському підприємству «Канюківське» у допуску до провадження Верховного Суду України справи за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного сільськогосподарського підприємства «Канюківське» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Мойсюк

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка

І.Я. Олендер

В.В. Швець