Справа № 826/9161/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/2854/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Мороза В.Ф.,
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року у справі № 826/9161/13-а за позовом приватного акціонерного товариства "БРВ Київ" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Київської регіональної митниці Державної митної служби України про визначення митної вартості, -

в с т а н о в и л а:

Приватне акціонерне товариство "БРВ Київ" звернулось в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Київської регіональної митниці Державної митної служби України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600793/2 від 30.05.2013 року, № 100250000/2013/600034/2 від 05.06.2013 року та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/00926 від 30.05.2013 року, № 100250000/2013/00980 від 05.06.2013 року; зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Міндоходів вчинити дії щодо митного оформлення товарів за митними деклараціями №100250000/2013/058627 від 01.06.2013 року та № 100250000/2013/059216 від 05.06.2013 року виходячи з їх контрактної вартості; стягнути з відповідачів 133 628,89 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600793/2 від 30.05.2013 року, рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600034/2 від 05.06.2013 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/00926 від 30.05.2013 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/00980 від 05.06.2013 року, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 01.01.2012 року між фірмою "PUH SIGNAL" (Польща) та позивачем укладено договір купівлі-продажу № 020 за умовами якого позивач придбав меблі.

У травні 2013 року за цим контрактом на адресу позивача надійшов вантаж (меблі для житлових кімнат у розібраному стані в комплекті з монтажними аксесуарами згідно інструкцій по монтажу. Торговельна марка "SIGNAL". Виробник "SIGNA").

27 травня 2013 року з метою митного оформлення товару позивачем подано до Київської митниці Державної митної служби України: митну декларацію типу ІМ-40 (форма МД-2) № 100250000/2013/058052, контракт № 020 від 01.01.2012 року та додаткові угоди до нього; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006583 від 02.01.2013 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 8593 від 20.05.2013 року; коносамент № HSKH 000095 від 29.04.2013 pоку; довіреність на оформлення транспортних витрат від 26.04.2013 року (копія додається); документи, що підтверджують вартість транспортування (рахунок та довідка про вартість перевезення до митного кордону України від 08.05.2013 року); договір (контракт) про перевезення товарів № DAM 455/12 від 13.04.2012 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 20.05.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю № 2761 від 29.04.2013 року; сертифікат про походження товару № ССРІТ 110410696 від 29.05.2013 року; інвойс від постачальника про вартість товару від 28.03.2013 року.

Відповідно до декларації Київська регіональної митниця Державної митної служби України з митною вартістю не погодилась, та запропонувала позивачеві додатково надати: виписку з бухгалтерської документації, прас-лист виробника товару, копію митної декларації країни-відправника, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Згідно надписів, вчинених декларантом на митній декларації та рішенні про коригування митної вартості товарів, усі перелічені вище документи були надані позивачем митному органу 30.05.2013 року о 13 годині 15 хв.

Разом з тим, 30.05.2013 року Київською регіональною митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600793/2, яким митна вартість визначена із застосуванням резервного методу.

Це рішення обґрунтовано тим, що подані позивачем документи містять розбіжності. Так, відповідно до договору № 20 від 01.01.2012 року покупець оплачує кожну партію товару протягом 30 днів після його поставки, а згідно інвойсу № F/FNV/13/000002 від 28.03.2013 року термін оплати встановлено 27.04.2013 року. Крім того, відповідно до контракту товар повинен повністю відповідати сертифікату якості та сертифікату походження виданого продавцем (або посередньо виробником). Митному органу надано 2 інвойси (від 28.03.2013 року фірми PUH SIGNAL та фірми BAZHOUSHI XINGGUANG FURNITURE CO. Ltd), в одному з яких фірма PUH SIGNAL є не виробником, а покупцем товару. У висновку експертної організації вказані джерела інформації: прас-лист фірми-відправника PUH SIGNAL, а також прайс-листи товаровиробників, серед яких зазначено прас-лист фірми BAZHOUSHI XINGGUANG FURNITURE CO. Ltd. Проте на письмову вимогу митного органу декларантом не подано прас-лист виробника товару.

Вказане рішення стало підставою для винесення Київською регіональною митницею Державної митної служби України картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/00926 від 30.05.2013 року.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 15/09-1КП від 15.09.2011 року позивач придбав у фірми "Halmar" (Польща) меблі.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем 31.05.2013 року подано вантажну митну декларацію № 100250000/2013/058580, в якій митна вартість товару визначена за методом № 1 - за ціною угоди.

Для підтвердження правильності задекларованих показників позивачем було надано: договір купівлі-продажу № 15/09-1КП від 15.09.2011 року та додаткові угоди до нього; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006583 від 02.01.2013 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 009223 від 28.05.2013 року; документи, що підтверджують вартість транспортних витрат (рахунок та довідка про вартість транспортних витрат від 28.05.2013 року № 38); рахунок-фактуру (інвойс) № (S)FSE-16/13EX від 28.05.2013 року; договір про перевезення № 322 від 24.05.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 28.05.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 28.05.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю № 2730 від 28.05.2013 року; сертифікат про походження товару № PL/MF/AF 0214914 від 29.05.2013 року; копію митної декларації країни відправника № 13PL402050E0028594 від 29.05.2013 року.

Згідно надпису на вантажній митній декларації для підтвердження митної вартості товару Київською регіональною митницею Державної митної служби України витребувано у позивача: виписку з бухгалтерської документації, прас-лист виробника товару, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, інші документи (за бажанням декларанта).

Із зазначеного переліку позивачем 03.06.2013 року було надано: виписку з бухгалтерської документації, прайсл-лист відправника товару, експортну ВМД країни відправлення, інвойси та ВМД минулих поставок.

05 червня 2013 року Київською регіональною митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600034/2 у зв'язку з тим, що обраний декларантом метод визначення митної вартості товару не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Кодексу та останнім не надано додаткових документів на вимогу митного органу. Митна вартість визначена за резервним методом.

У цей же день Київською регіональною митницею Державної митної служби України видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів № 100250000/2013/00980.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення прийняті обґрунтовано та у відповідності до положень законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем були надані усі необхідні документи, що підтверджували заявлену ним митну вартість. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що вимоги про зобов'язання митного органу здійснити митне оформлення товару та відшкодувати шкоду не підлягають задоволенню, оскільки митне оформлення одного й того ж товару не може бути здійснено двічі, а залучення другого відповідача, яким повинен буди орган казначейства, можливе лише у суді першої інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою, п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частинами другою, третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено судом апеляційної інстанції, підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості та коригування митної вартості товару у митного органу не було.

Декларантом були надані усі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару.

Також на вимогу митниці та підтвердження заявленої митної вартості надавались додаткові документи.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, той факт, що відповідно до договору № 20 від 01.01.2012 року покупець оплачує кожну партію товару протягом 30 днів після його поставки, а згідно інвойсу № F/FNV/13/000002 від 28.03.2013 року термін оплати встановлено 27.04.2013 року не спростовує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, період з 28.03.2013 року по 27.04.2013 року і складає 30 календарних днів, що узгоджується з пунктом 6.1 договору купівлі-продажу.

Вірним також є твердження суду апеляційної інстанції про те, що позивачем надано прас-лист фірми виробника з огляду на те, що виробником товару є компанія BAZHOUSHI XINGGUANG FURNITURE CO. Ltd.

Так, згідно експертного висновку Київського торгово-промислової палати від 22.05.2015 року № ЧЦ-120, наданого позивачем на вимогу митного органу, виробником меблів є фірма "PUH SIGNAL" (завод - "BAZHOUSHI XINGGUANG FURNITURE CO. Ltd.").

Відповідно до статті 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" виробник - це юридична або фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності, відповідальна за проектування, виготовлення, пакування та маркування продукції незалежно від того, виконуються зазначені операції самою цією особою чи від її імені.

Наведене дає підстави для висновку, що хоча отримані позивачем меблі і виготовлені на заводі в Китайській Народній Республіці, їх виробником в розумінні законодавства України є фірма "PUH SIGNAL".

Суд першої інстанції необґрунтовано вдався до аналізу положень Митного кодексу України, які визначають складові митної вартості товарів, зокрема з урахуванням вартості упаковки та витрат на страхування, зазначивши, що згідно пункту 4.2 договору купівлі-продажу вартість пакування включена у вартість товару, а поставка здійснювалась на умовах CIF офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС.

По-перше, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600793/2 від 30.05.2013 року не містить жодних посилань на зазначені обставини, як на підставу для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

По-друге, пункт 4.2 договору купівлі-продажу № 20 від 01.01.2012 року не регламентує пакування товару. Цим пунктом обумовлено, що продавець не несе відповідальність за митне оформлення товару в країні покупця.

Відповідно до пункту 7.2 вказаного договору упаковка та маркування входять в загальну вартість товару.

Відповідно до "в" частини десятої статті 58 Митного кодексу України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до такої ціни.

Оскільки сторони за договором купівлі-продажу домовились, що упаковка та маркування входять в загальну вартість товару, у суду попередньої інстанції не було правових підстав для посилання на наведену обставину, як на підставу для відмови в задоволенні позову.

Крім того, у контексті митного оформлення товару за декларацією № 100250000/2013/058052 від 27.05.2013 року, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що відповідно до пункту 4.1 договору № 20 від 01.01.2012 р. постав1ка товару здійснюється на умовах FCA та FOB міжнародних правил ІНКОТЕРМС 2010.

Термін FCA "франко-перевізник" офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС 2010 означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Умова поставки FOB "франко-борт" ІНКОТЕРМС 2010 означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Тобто, висновок про те, що поставка товару здійснювалась на умовах CIF офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС не ґрунтується на матеріалах справи.

Відносно митного оформлення товару за вантажною митною декларацією № 100250000/2013/058580 від 31.05.2013 року судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що ні митний орган не навів підстав, з яких було поставлено під сумнів достовірність поданих декларантом відомостей.

Загальне твердження, що обраний декларантом метод визначення митної вартості товару не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України не дає підстави для висновку про правомірність витребовування додаткових документів, оскільки не дає змогу визначити суду, які саме факти мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Водночас, аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження митної вартості товарів.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання Київської міжрегіональної митниці Міндоходів вчинити дії щодо митного оформлення товарів за митними деклараціями №100250000/2013/058627 від 01.06.2013 року та № 100250000/2013/059216 від 05.06.2013 року колегія суддів зазначає, що питання митного оформлення товару належить до компетенції митних органів, а суди в свою чергу не можуть перебирати на себе функції інших органів влади.

Крім того, митне оформлення одного й того ж товару не може бути здійснено двічі.

Що стосується вимог про стягнення 133 628,89 грн. шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, після прийняття митним органом рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, позивач подав митому органу декларації № 100/250000/2013/058627 від 01.06.2013 року та № 100/250000/2013/059216 від 06.06.2013 року за якими і здійснено митне оформлення товарів.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду та повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, у справах щодо відшкодування державою шкоди відповідачем має бути залучений орган Державної казначейської служби України, а відтак, враховуючи, що за приписами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України залучення другого відповідача можливе лише у суді першої інстанції, судом апеляційної інстанції обґрунтовано відмовлено у позові в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)