Справа № 818/204/15
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р. 15:35 Справа №818/204/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представників позивача: Шаповалової І.О., Коломійця Д.М.,

представника відповідача - Мачули А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2014 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 6 675, 00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2014 № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 936, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині оподаткування податком на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками, яким встановлено заниження позивачем податку на додану вартість та завищення від'ємного значення податку на додану вартість, що, на думку відповідача, відбулося внаслідок включення позивачем до податкового обліку господарських операцій, які не мали реального характеру, фактично не відбулися.

Позивач вважає, що ДПІ в м. Сумах помилково дійшла висновку про заниження позивачем податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 5 340, 00 грн. та завищення від'ємного значення рядка 24 та рядка 19 декларації з податку на додану вартість у загальній сумі 4 936, 00 грн. оскільки надані для перевірки первинні документи в повній мірі підтверджують виконання укладених договорів. Фактів невідповідності вимогам закону договорів, укладених між позивачем та ТОВ "Прогресс Груп", ПП "Компанія Ліон", ТОВ "Техноторг" податковою інспекцією не наведено.

На переконання позивача, висновки ДПІ у м. Сумах про не підтвердження реальності господарських операцій з поставки товарів/отримання послуг від вищевказаних контрагентів стосовно реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, відсутності необхідних умов для результатів господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, а також посилання відповідача на висновки актів про неможливість про ведення зустрічних звірок контрагентів позивача у зв'язку з їх відсутністю за місце знаходженням, є хибними, такими, що не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення податкових зобов'язань позивача.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, у письмовому запереченні, поданому до суду зазначив, що ДПІ у м. Сумах проведено у невиїзну позапланову перевірку позивача, за результатами якої встановлено порушення позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем від'ємного значення рядка 24 та рядка 19 декларації з податку на додану вартість на 4936,00 грн., у тому числі за січень 2012 року на 417,00 грн., за квітень 2012 року на 467,00 грн., за лютий 2014 року на 4052,00 грн. та заниження податку на додану вартість за лютий 2014 року на 5340,00 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Машдеталь" до складу податкового кредиту відповідних періодів було включено ПДВ від здійснення операцій з придбання товарів та послуг у ТОВ "Прогресс Груп", ПП "Компанія Ліон", ТОВ "Техноторг", по яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування (встановлено нереальність здійснення господарських операцій), про що свідчать висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок цих контрагентів.

Крім того, позивачем не надано сертифікатів відповідності щодо продукції, придбаної у ТОВ "Прогресс Груп", надані на перевірку товарно-транспортні накладні складені із порушеннями або взагалі відсутні.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Посадовими особами ДПІ у м. Сумах проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Машдеталь" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині оподаткування податком на додану вартість по фінансово-господарським операціям з ТОВ "Прогресс Груп" за період з 01.02.2014 по 28.02.2014, ПП "Компанія Ліон" за період з 01.01.2012 по 31.01.2012, ТОВ "Техноторг" за період з 01.01.2012 по 30.04.2012 та ТОВ "Експо-Центр Метеор" за період з 01.06.2012 по 31.06.2012, за результатами якої складено акт від 22.08.2014 № 3401/2204/31499288/348 (а.с. 23-31).

Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198. 3, п. 198. 6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем від'ємного значення рядка 24 та рядка 19 декларації з податку на додану вартість на 4936,00 грн., у тому числі за січень 2012 року на 417,00 грн., за квітень 2012 року на 467,00 грн., за лютий 2014 року на 4052,00 грн. та заниження податку на додану вартість за лютий 2014 року на 5340,00 грн.

На підставі акту перевірки від 22.08.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.09.2014 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у загальному розмірі 6 675, 00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 5 340, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 335, 00 грн. (а.с. 33) та податкове повідомлення-рішення від 12.09.2014 № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 936, 00 грн. (зворотній бік а.с. 33).

Причиною зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість та збільшення податку стало зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 10276, 00 грн., оскільки перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по придбанню платником транспортних послуг у ПП «Компанія Ліон» та товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Техно-Торг», ТОВ «Прогресс Груп».

Суд не погоджується із зазначеним твердженням відповідача з огляду на наступне.

У період з 01.01.2012 по 31.01.2012 ТОВ "Машдеталь" мало господарські правовідносини з ПП "Компанія Ліон", яке надавало позивачу транспортні послуги по перевезенню товару, придбаного позивачем у ПАТ "Ватутінський комбінат вогнетривів" за договором від 01.08.2011 № 0166/11 (а.с. 101) згідно податкової накладної від 20.01.2012 № 16 (а.с. 117) та видаткової накладної від 26.01.2012 № КВ-0000033 (а.с. 116).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП "Компанія Ліон", а саме надання транспортних послуг, позивачем надано податкові накладні від 27.01.2012 № 72, від 25.01.2012 № 71 (а.с. 121, 122), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.01.2012 № ЛН00000081 (а.с. 120) та товарно-транспортну накладну (а.с. 118).

Оплата за надані ПП "Компанія Ліон" транспортні послуги була здійснена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 (а.с. 123).

Крім того, у період з 01.04.2012 по 30.04.2012 ТОВ "Машдеталь" мало господарські правовідносини з ТОВ "Техноторг", а саме придбало у вказаного контрагента зовнішній жорсткий диск та монітор, що підтверджується податковою накладною від 12.04.2012 № 2057 (а.с. 113), видатковою накладною від 17.04.2012 № 11652 (а.с. 115) та рахунком-фактурою від 11.04.2012 № РО20617922 (а.с. 114). Оплата здійснена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 (а.с. 125).

У період з 01.02.2014 по 28.02.2014 ТОВ "Машдеталь" мало господарські правовідносини з ТОВ "Прогресс Груп".

19.02.2014 між позивачем та ТОВ "Прогресс Груп" укладено договір № 19/02/1 (а.с. 130-132), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених у договорі, товар, визначений у специфікаціях (а.с. 133, 134, 135).

На підтвердження реальності виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні від 27.02.2014 № РН-0000039, № РН-0000038 (а.с. 138, 139), податкові накладні від 28.02.2014 № 28, від 27.02.2014 № 23, від 26.02.2014 № 22, від 26.02.2014 № 21 (а.с. 140-143).

Оплата товару здійснювалась шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.02.2014 № 346, від 26.02.2014 № 340, від 26.02.2014 № 343 (а.с. 144-146).

Транспортування товару здійснювалось перевізником ТОВ "Мегаленд", про що свідчить товарно-транспортна накладна від 27.02.2014 № ПГ 270201 (а.с. 149-150).

Якість товару підтверджується сертифікатом якості (а.с. 137).

В подальшому товар (кобальт, ферохром, феромолібден, нікель та марганець) був оприбуткований на складі позивача, що підтверджується витягом з журналу реєстрації (а.с. 147), та використаний ТОВ "Машдеталь" у власній господарській діяльності для відливки металів і сплавів, що підтверджується актом про списання товарів від 31.03.2014 № 25 (а.с. 151-152), договорами із замовниками (а.с. 161-162, 163, 169-170, 171), видатковими накладними (а.с. 164, 166, 167, 172, 173).

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи договорам, податковим накладним, видатковим накладним, та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарських операцій, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

У ході розгляду справи судом встановлено, що жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином податковим органом ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не має.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується на висновках акту про відсутність у контрагентів позивача майна та інших матеріальних цінностей, відсутність трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, основних засобів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, та на висновках акту про дефектність або відсутність товарно-транспортних накладних.

Втім, з цьому приводу суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не надано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно із ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Щодо посилання відповідача на дефектність та відсутність первинних документів, що підтверджують транспортування продукції, як на доведення безтоварності господарських відносин між позивачем та контрагентами, суд зазначає, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення умовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського ліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше трьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною ладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на безтоварність вказаних господарських операцій, оскільки матеріали справи містять податкові накладні надані позивачу його контрагентами, видаткові накладні, а відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо анулювання свідоцтв платників ПДВ контрагентів позивача чи на інші підстави, які б свідчили про безтоварність операцій.

Судом встановлено, що ТОВ "Прогресс Груп", ПП "Компанія Ліон", ТОВ "Техноторг" на момент складення та видачі податкових накладних включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 175-177).

Тому, суд приходить до висновку про неправомірність посилань відповідача, викладених в акті перевірки щодо безтоварності правочинів в частині посилань на відсутність намірів сторін договорів щодо настання реальних наслідків.

Отже, вказані докази свідчать про реальність виконання господарських операцій, а також про фактичне отримання позивачем товарів та послуг від ТОВ "Прогресс Груп", ПП "Компанія Ліон", ТОВ "Техноторг" та відображення здійснених господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "Машдеталь".

Що стосується правомірності включення податку на додану вартість за договорами поставки до складу податкового кредиту, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, право на податковий кредит виникає в момент здійснення однієї з двох подій, які визначені вищевказаною нормою Податкового кодексу України, а підставою для нарахування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно із п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України регулює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до положень пунктів 200.1, 200.2, 200.3 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до вказаних норм закону, ТОВ "Машдеталь" до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість, сплачені в ціні придбаного товару/послуг від ТОВ "Прогресс Груп", ПП "Компанія Ліон", ТОВ "Техноторг", що фактично поставлялися за господарськими операціями, які мали реальний характер.

Судом встановлено, що позивач виконав всі вимоги Податкового кодексу України для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а також щодо документального оформлення податкового обліку та в підтвердження правомірності заявлених до відшкодування сум ПДВ під час перевірок надав всі передбачені діючим законодавством України документи.

Враховуючи викладене, податок на додану вартість по вказаними господарськими операціями фактично був сплачений позивачем постачальникам товарів і підтверджений належним чином оформленими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Сумах від 12.09.2014 № та № .

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 12.09.2014 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у загальному розмірі 6 675, 00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 5 340, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 335, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 12.09.2014 № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 936, 00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машдеталь" (40012, м. Суми, вул. Харківська, 122, ) судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений та підписаний 06.03.2015.