Справа № 705/2781/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/2781/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Пархета А.В.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уманської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії Уманської міської ради щодо прийняття рішення № 3.18-37/5 від 26.12.2008 р. п. 8 пп.8.3 про встановлення спільної часткової власності площею 132 м.кв., скасування рішення Уманської міської ради № 3.18-37/5 від 26.12.2008 р. як таке, що не відповідає судовому рішенню Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2004р., зобов'язати Уманську міську раду подати суду у місячний строк звіт про виконання законного судового рішення та стягнення судових витрат.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 лютого 2015 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до Уманської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії Уманської міської ради щодо прийняття рішення № 3.18-37/5 від 26.12.2008 р. п. 8 пп.8.3 про встановлення спільної часткової власності площею 132 м.кв., скасування рішення Уманської міської ради № 3.18-37/5 від 26.12.2008 р. як таке, що не відповідає судовому рішенню Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2004р.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив того, що дані позовні вимоги є цивільно-правовими, оскільки Уманська міська рада, як суб'єкт владних повноважень, виступала в особі власника та розпорядника землі, а не виконувала управлінські функції у сфері земельних правовідносин, тому подана позовна заява повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, а не в порядку, передбаченому КАС України.

Судова колегія не може не погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій Уманської міської ради щодо прийняття рішення № 3.18-37/5 від 26.12.2008 р. п. 8 пп.8.3 про встановлення спільної часткової власності площею 132 м.кв. та скасування даного рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

З наведеного вбачається, що відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди чи передачі у власність земельної ділянки, в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) та у постанові від 09 грудня 2014 року (права № 21-308а14).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у справі.

Таким чином, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.