Справа № 802/137/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 березня 2015 р. Справа № 802/137/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

представника позивачів: ОСОБА_1

представника відповідача: Ткача В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

до: управління Держземагенства у Могилів - Подільському районі Вінницької області

про: визнання протиправним висновку №5 від 15.01.2015р. та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (далі - позивачі) із позовом до управління Держземагенства у Могилів - Подільському районі Вінницької області (далі - відповідач) про визнання протиправним висновку №5 від 15.01.2015р. та зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що управління Держземагенства у Могилів - Подільському районі Вінницької області відмовлено позивачам у погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Конівської сільської ради. На думку позивачів, така відмова, що висвітлена у висновку № 5 від 15 січня 2015 року є протиправним, що стало підставою звернення до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 03.02.2015 року відкрито провадження у справі.

Представник позивачів у судовому засіданні надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Конівської сільської ради не погоджено у зв'язку із тим, що Акти прийому - передачі межових знаків на зберігання не погоджені належним чином представниками Конівської сільської ради, Могилів - Подільського РЕМ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області видано накази від 15.04.2014р. №2-227/15-14-сг та від 26.09.2014р. №2-2975/15-14-сг "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Відповідно, ДП Вінницьким науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам (позивачам) Конівської сільської ради.

Проте, згідно висновку управління Держземагентства у Могилів - Подільському районі Вінницької області від 15.01.2015р. проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам не погоджено, в зв'язку з тим, що акти прийому - передачі межових знаків на зберігання не погоджені належним чином представниками Конівської сільської ради та Могилів-Подільського РЕМ.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з такого.

Згідно з пунктом ч. 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій-третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, головне управління Держземагентства у Могилів - Подільському районі Вінницької області посилалось на те, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Конівської сільської ради не погоджено у зв'язку із тим, що Акти прийому - передачі межових знаків на зберігання не погоджені належним чином представниками Конівської сільської ради та Могилів - Подільського РЕМ.

Суд критично ставиться до таких висновків відповідача та вважає за необхідне зазначити, що органам, які проводять погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності зі статтею 186-1 Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах 1 - 3 статті 186-1 Земельного кодексу України, у строк, передбачений пунктом 5 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в даному випадку, у головного управління Держземагентства в Могилів - Подільському районі Вінницької області були відсутні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам для ведення особистого селянського господарства, а тому така відмова є протиправною.

Оскільки відмову в затвердженні проекту землеустрою визнано судом протиправною, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача повторно розглянути проект землеустрою виготовленого ДП Вінницьким науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність наступним громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20.

За правилами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами суду обґрунтованість та правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним висновок управління Держземагенства у Могилів - Подільському районі Вінницької області від 15.01.2015р. №5 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Конівської сільської ради.

Зобов'язати управління Держземагенства у Могилів - Подільському районі Вінницької області повторно розглянути проект землеустрою виготовленого ДП Вінницьким науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність наступним громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович