Справа № 825/2921/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Чернігів Справа № 825/2921/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника відповідача - Бобруйко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСАС" до Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 19.05.2014 р. щодо донарахування ПДВ у сумі 138874 грн. та штрафних(фінансових санкцій) у сумі 69437 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «АСАС» судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки Новгород-Сіверської ОДПІ про заниження позивачем суми податку на додану вартість, що перераховується до державного бюджету, є протиправними та не відповідають дійсності. Позивач наполягає на тому, що господарські операції між ним та ПП «Польщиков І К» і ТОВ «Оберек» мали товарний, реальний характер та спричинили зміни в майновому стані сторін правочинів. Господарські відносини підтверджені належними первинними документами - договорами, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання товару платіжними дорученнями, які не мають дефектів форми та змісту та відповідають вимогам Податкового кодексу України. На момент вчинення правочинів контрагент позивача був зареєстрований в якості юридичної особи та платника податку на додану вартість, тобто мав спеціальну правосуб'єктність на складення податкових накладних, що є єдиною підставою відповідно до Податкового кодексу України для формування платником податкового кредиту з податку на додану вартість. Позивач наполягає на тому, що отримані паливно-мастильні матеріали були використані ним для здійснення власної господарської діяльності, а саме для здійснення роздрібної торгівлі нафтопродуктами. Крім того, факт дійсності угод позивача ПП «Польщиков І К» і ТОВ «Оберек» було предметом розгляду господарськими судами та рішеннями судів договори було визнано дійсними. Враховуючи зазначене, ТОВ «АСАС» вважає, що винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є протиправним, тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що згідно актів ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві № 892/26-55-22- 01/38903753 від 25.03.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Оберек"» та Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області № 466 /16-03-22-02-12/36195209 від 27.12.2013р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП "ПОЛЬЩИКОВ І К" з платниками податків за період: жовтень 2013 року» не підтверджено здійснення господарської діяльності контрагентами позивача. Зазначеними актами встановлено відсутність цих підприємств за податковими адресами, відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарських операцій (відсутні основні фонди, трудові ресурси, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби). В ході проведення перевірок не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця. Враховуючи наведене, Новгород-Сіверська ОДПІ дійшла висновку про те, що первинні бухгалтерські документи, складені між ТОВ «АСАС» та ПП «Польщиков І К» і ТОВ «Оберек» не можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Враховуючи наведене, відповідач наполягає на тому, що позивачем не було дотримано вимог податкового законодавства при формування показників податкового кредиту, а тому донарахування йому грошових зобов'язань з податку на додану вартість є законними, а податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками Новгород-Сіверської ОДПІ було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «АСАС» щодо господарських відносин з ТОВ «Оберек» за січень 2014 року та ПП «Польщиков І К» за жовтень 2013 року. За результатами перевірки було складено акт № 224/22/38049131 від 05.05.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 138 874 грн., в тому числі за жовтень 2013 р. на суму 86 487 грн., за січень 2014 р. на суму 52 387 грн.

На підставі акту перевірки Новгород-Сіверською ОДПІ ГУ Міндоходів в Чернігівській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2014 року, яким ТОВ «АСАС» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 208311,00 грн., з них 138874,00 грн. - основного платежу та 69437,00 грн. - штрафних санкцій.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «АСАС» зареєстровано в якості юридичної особи Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією 23.12.2011 року. Відповідно до свідоцтва від 25.05.2012 року № 200048513 позивача зареєстровано платником податку на додану вартість. Серед видів діяльності, які має право здійснювати ТОВ «АСАС», визначено 47.30 «Роздрібна торгівля пальним».

В ході проведеної перевірки Новгород-Сіверською області було встановлено, що 24.10.2013 р. між ПП «Польщиков І К», як продавцем та ТОВ "АСАС", як покупцем було укладено договір поставки №24/10 (а.с. 29). Відповідно до умов договору постачальник поставляє паливно-мастильні матеріали, а покупець зобов'язується прийняти та вчасно оплатити поставлений товар. Загальна сума договору складається з сум, вказаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невід'ємною частиною даного договору. Відвантаження та доставка товару виконується засобами Постачальника або Покупця за домовленістю.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.11.2014 року по справі № 917/1900/14 за позовом ТОВ «АСАС» до ПП «Польщиков І К» про визнання договору № 24/10 від 24.10.2013 року недійсним позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог та встановлено відсутність підстав для визнання цього договору недійсним. Рішення суду від 11.11.2014 року набрало законної сили.

Поставка товару від ПП «Польщиков І К» до ТОВ "АСАС" підтверджується видатковими накладними:

№ 57 від 25.10.2013 р. на постачання бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро вид II клас D у кількості 5000 л. та бензину автомобільного підвищеної якості А-92 Євро вид II клас D у кількості 21950 л;

№ 69 від 29.10.2013 р. на постачання бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро вид II клас D у кількості 5000 л. та бензину автомобільного підвищеної якості А-92 Євро вид II клас D у кількості 21896 л (а.с. 30, 31).

Доставка товару здійснювалась відповідно до товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 57 від 25.10.2013 р., № 69 від 29.10.2013 року (а.с. 32, 33).

ТОВ «АСАС» було отримано нафтопродукти за зазначеними вище видатковими накладними, що підтверджується актами приймання нафтопродуктів за кількістю № 2510/1 від 25.10.2013 р. та № 2910/1 від 29.10.2013 р. (а.с. 34, 35).

Поставлений товар був отриманий уповноваженою особою ТОВ «АСАС» Бродець О.В. по довіреності №166 від 25.10.2013 р. та № 169 від 29.10.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією журналу реєстрації довіреностей (а.с. 68-71).

Розрахунки між сторонами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується рахунками: № 57 від 25.10.2013 р., № 69 від 29.10.2013 р. та платіжними дорученнями № 548 від 05.11.2013 р., № 558 від 11.11.2013 р., а також карткою обліку розрахунків з ПП «Польщиков І К» за 2013 рік (а.с. 36-39, 51).

На суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість ПП «Польщиков І К» було виписано податкові накладні № 48 від 25.10.2013 р. на суму 259720,00 грн.; № 59 від 29.10.2013 р. на суму 259204,00 грн. (а.с. 40, 41).

Вказані податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру податкових накладних від 16.11.2013 року. ТОВ «АСАС» внесено податкові накладні до реєстру податкових накладних за жовтень 2013 року (а.с. 42-48).

Поставка бензину від ПП «Польщиков І К» була належним чином відображена позивачем в бухгалтерському обліку товариства, що підтверджується відомостями обліку розрахунків по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за жовтень 2013 р. (а.с. 49-50).

Новгород-Сіверською ОДПІ під час проведення перевірки було встановлено, що 20.01.2014 року між ТОВ «ОБЕРЕК», як продавцем та ТОВ "АСАС", як покупцем було укладено договір поставки №20/01-14 (а.с. 52-53). Відповідно до умов договору продавець поставляє паливно-мастильні матеріали, а покупець зобов'язується прийняти та вчасно оплатити поставлений товар. Відповідно до п.п.1.2 договору найменування, кількість товару вказується в рахунках, накладних та податкових накладних.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 28.10.2014 року по справі № 910/19231/14 за позовом ТОВ «АСАС» до ТОВ «Оберек» про визнання договору № 20/01-14 від 20.01.2014 року недійсним позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог та встановлено відсутність підстав для визнання цього договору недійсним. Рішення суду від 28.10.2014 року набрало законної сили.

Виконання договірних зобов'язань сторонами даного договору підтверджується видатковою накладною № 2001 від 20.01.2014 р. на постачання бензину А-92 у кількості 32073,61 л (а.с. 54).

Доставка товару здійснювалась відповідачем, що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2001 від 20.01.2014 р. та актом приймання нафтопродуктів за кількістю № 2001/1 від 20.01.2014 р. (а.с. 55, 56).

Поставлений товар був отриманий уповноваженою особою ТОВ «АСАС» Бродець О.В. по довіреності № 7 від 20.01.2014 p., що підтверджується доданою до заяви копією журналу реєстрації довіреностей за відповідний період (а.с. 68-71).

Оплата поставлених нафтопродуктів була здійснена позивачем в безготівковій формі відповідно до рахунку № 39 від 20.01.2014 р., що підтверджується платіжним дорученням № 19 від 29.01.2014 р. та карткою обліку розрахунків з ТОВ «ОБЕРЕК» за січень 2014 р. (а.с. 57, 58, 67)

ТОВ «ОБЕРЕК» було виписано податкову накладну № 2001 від 20.01.2014 р. (а.с. 59). Вказана податкова накладна зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 16123050 від 17.02.2014 р. ТОВ «АСАС» внесено вказану податкову накладну до реєстру податкових накладних за січень 2014 року (а.с. 60-65).

Дана операція була належним чином відображена в бухгалтерському обліку ТОВ «АСАС», що підтверджується відомістю обліку розрахунків по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за січень 2014 р. (а.с. 66).

Для здійснення господарської діяльності - роздрібної торгівлі пальним позивачем було орендовано склад паливно-мастильних матеріалів ТОВ «АСАС», якій знаходяться в м.Шостка Сумської області по вул. Шевченка,45 відповідно до договору оренди ємностей № 4/12 від 30.07.2012 p. (а.с. 73). Виконання умов цього договору підтверджується актом здачі-прийняття обладнання (ємностей) від 01.08.2012 p. (а.с. 72).

Одержані від ТОВ «ОБЕРЕК» та ПП «Польщиков І К» нафтопродукти були оприбутковані на складах паливо-мастильних матеріалів ТОВ "АСАС", що підтверджується записами за відповідні періоди в товарних книгах кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N31-HП, а саме бензину А-92, дизельного палива та бензину А-95, у яких зазначено надходження і відпуск нафтопродуктів, а також їх залишки (а.с. 74-79). Записи в товарних книгах здійснено під час приймання нафтопродуктів - на підставі приймального акта та товарно-транспортної накладної та під час відпуску - на підставі видаткових та товарно-транспортних накладних.

Одержані нафтопродукти були реалізовані через мережу автозаправних станцій АЗС, які перебувають в користуванні ТОВ «АСАС» відповідно до договорів оренди об'єктів нерухомості від 23.07.2012 р. № 5/12 (АЗС по вул. Шевченка,45 в м. Шостка), від 23.07.2012 р. № 6/12 (АЗС по вул. Халтуріна в м. Шостка), від 23.07.2012 р. № 7/12 (АЗС по вул. Некрасова,6 в м. Шостка), від 23.07.2012 р. № 8/12 (АЗС по пров. Ювілейному,4-А в м. Середина-Буда). АЗС передані в користування позивача відповідно до актів здачі-прийняття АЗС від 01.08.2012 р. ТОВ «АСАС» видано торгові патенти на провадження торговельної діяльності, а саме серія ТПВ № 399932, серія ТПВ № 399933, серія ТПВ № 399934, серія ТПВ № 399919 (а.с. 80-90).

Внутрішнє переміщення нафтопродуктів до автозаправних станцій ТОВ «АСАС» підтверджено накладними на внутрішнє переміщення товару зі складу до АЗС, товарно-транспортними накладними за формою Ш-ТТН, змінними звітами АЗС за жовтень-листопад 2013 р. та січень 2014 р. за формою Ш7-НП та журналами обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою ШЗ-НП за відповідні періоди (а.с. 92-150).

Наявність у позивача транспортних засобів для здійснення транспортування нафтопродуктів підтверджується договором суборенди транспортного засобу № 4 від 24.12.2012 р., актом здачі-прийняття автомобіля МАЗ-500А від 24.12.2012 р., договором оренди транспортного засобу № 11/12 від 24.12.2012 р., актом здачі-прийняття причепа-цистерни ГКБ 8350 від 24.12.2012 р. (а.с. 151-154).

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт отримання товару від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарської операції документів, а саме видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту цих первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, зазначені документи повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ТОВ «АСАС» та ТОВ «Оберек» і ПП «Польщиков І К».

Також, позивачем в судове засідання було надано документи, що підтверджують використання поставленого контрагентом товару у процесі здійснення власної господарської діяльності, зокрема позивачем надано докази використання нафтопродуктів під час реалізації одного з видів власної господарської діяльності, а саме для роздрібної торгівлі пальним, що підтверджує отримання ТОВ «АСАС» економічної вигоди від здійснення господарських операцій з контрагентами.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність таких податкових накладних було встановлено і під час проведеної перевірки і в судовому засіданні. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено, що Новгород-Сіверська ОДПІ зробила висновки про відсутність здійснення реальної господарської операції між позивачем та його контрагентом на підставі висновків актів:

ДПІ у Печерському районі м. Києва від 25.03.2014р. №892/26-55-22-01/38903753 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Оберек» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту по взаємовідносинах ізз платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.12.2013 року по 28.02.2014 року;

Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів в Полтавській області від 27.12.2013 року № 466/16-03-22-02-12/36195209 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Польщиков І К» з платниками податків за жовтень 2013 року». Зазначеними актами не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «АСАС» з ТОВ «Оберек» і ПП «Польщиков І К».

Суд вважає, що такі висновки Новгород-Сіверської ОДПІ є безпідставними та неправомірними, оскільки акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності. У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для нього. При цьому чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосередньо контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми ПДВ до податкового кредиту. Тому, можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у т. ч. недекларування своїх зобов'язань або несплата податку до бюджету, не є підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ за операціями з такими контрагентами.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. Суд вважає, що позивач не може нести відповідальності за дії або бездіяльність свого контрагентів. В судовому засіданні встановлена наявність підтверджуючих документів, що свідчать про реальність здійснених господарських операцій. Також, актами інших податкових інспекцій про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача не було досліджено реальність поставок нафтопродуктів ТОВ «Оберек» і ПП «Польщиков І К» позивачу, зокрема не досліджувались первинні бухгалтерські документи, що відображають господарські операції між цими суб'єктами господарювання, а тому висновки про відсутність реальних наслідків правочину на підставі актів про неможливість проведення перевірки контрагентів позивач є документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право Новгород-Сіверської при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

В судовому засіданні також було встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року по справі № 825/1704/14 за адміністративним позовом ТОВ «АСАС» до Новгород-Сіверської ОДПІ про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу було визнано протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АСАС» на підставі наказу № 149 від 25.04.2014 року, результати якої оформлені актом від 05.05.2014 року № 224/22/38049131. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року була залишена без змін.

Таким чином, є таке, що набрало законної сили, рішення суду, яким встановлено протиправність проведення перевірки Новгород-Сіверською ОДПІ за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено наявність всіх підтверджуючих проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами первинних бухгалтерських документів, а також враховуючи те, що рішеннями господарських судів встановлено дійсність договорів позивача з ПП «Польщиков І К» та ТОВ «ОБЕРЕК», суд вважає, що позивачем доведено, що правочини, вчинені між ним та ПП «Польщиков І К» та ТОВ «ОБЕРЕК» створили реальні юридичні наслідки для ТОВ «АСАС», в судовому засіданні доведено використання отриманих товарів позивачем у власній господарській діяльності. Позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України отримано належним чином оформлені податкові накладні, які є підставою для зарахування сум ПДВ до складу податкового кредиту, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій. Навпаки, постановою суду встановлена протиправність проведення Новгород-Сіверською ОДПІ позапланової документальної перевірки ТОВ «АСАС». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість дотримано вимоги Податкового кодексу України, а відповідачем зроблено неправомірні висновки про завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Новгород-Сіверської ОДПІ № від 19.05.2014 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області № від 19.05.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України 416 грн. 62 коп. судових витрат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСАС".

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур