Справа № 362/3199/14-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/3199/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Корнієнко С.В. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів: Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від « 09» вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання дій відповідача протиправними, в частині ненадання відповіді на її звернення від 11 червня 2014 року про надання відомостей про прийняті зазначеним суб'єктом владних повноважень рішень з 17 лютого по 10 червня 2014 року щодо виділення громадянам земельних ділянок, вважаючи зазначену інформацію публічною.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014року адміністративний позов було задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 09.09.2014 року та прийняте нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції, 11 червня 2014 року позивачка звернулася до Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області із інформаційним запитом про надання їй інформації про усі прийняті сільською радою рішення за період з 17 лютого по 10 червня 2014 року щодо виділення громадянам земельних ділянок з наданням копій таких рішень.

Листом № 107 від 20 березня 2014 року відповідача заявниця, на її попереднє звернення від 17.02.2014 року, була повідомлена, що рішенням Гвоздівської сільської ради накладений мораторій на виділення земельних ділянок, на яких відсутні об'єкти нерухомого майна, що належать на праві власності громадянам, до моменту закінчення повної інвентаризації земель в межах Гвоздівської сільської ради та розроблення генерального плану розвитку с.Гвоздів.

Не погоджуючись з вищевикладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Васильківський міськрайонний суд Київської області прийшов до висновку про необхідність задовольнити позов частково.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до положень ч.1 ст.11 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами.

Як вбачається з положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (на далі «Закон»), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст.5 Закону передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах, зокрема, вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Як вбачається з положень п.1 ч. 1 ст. 6 Закону, конфіденційна інформація є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону, конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону

Розпорядники інформації, визначені ч.1 ст.13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Як вбачається зі змісту рішення Конституційного суду України від 30.10.1997 року за №5-зп, забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані).

Порядок розгляду звернень громадян та надання ним відповіді визначений положеннями Закону України «Про звернення громадян».

Судом встановлено, що11 червня 2014 року позивачка звернулася до Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області із інформаційним запитом про надання їй інформації про усі прийняті сільською радою рішення за період з 17 лютого по 10 червня 2014 року щодо виділення громадянам земельних ділянок з наданням копій таких рішень.

Листом № 107 від 20 березня 2014 року відповідача заявниця, на її попереднє звернення від 17.02.2014 року, була повідомлена, що рішенням Гвоздівської сільської ради накладений мораторій на виділення земельних ділянок, на яких відсутні об'єкти нерухомого майна, що належать на праві власності громадянам, до моменту закінчення повної інвентаризації земель в межах Гвоздівської сільської ради та розроблення генерального плану розвитку с.Гвоздів.

Враховуючи, що в рішеннях суб'єкта владних повноважень може міститися конфіденційна інформація та інформація з обмеженим доступом щодо інших громадян, які своєї згоди на поширення такої інформації не надавали, та приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів, що запитувані рішення їй необхідні в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини, при цьому позивач не конкретизує, які саме рішення суб'єкту владних повноважень вона бажає отримати в порядку доступу до публічної інформації, а тому, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цієї частині є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від « 09» вересня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від « 09» вересня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС України та може бути оскаржена в двадцятиденний термін шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.