Справа № 453/1242/14-а
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/1242/14-а
№ провадження 2-а/453/2/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третіх осіб - Славського селищного голови Кінаша Михайла Степановича, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.08.2014 року, без пропуску встановленого ст. 99 КАС України строку, звернувся в суд із адміністративною позовною заявою (а. с. 4-7) до відповідача - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, в якій просив зобов'язати повернути йому земельну ділянку площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 та затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Також просив стягнути з відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області на свою користь судові витрати у справі, які полягають у сплаті судового збору у розмірі 47 грн. 80 коп. та 74 грн. 00 коп., а також в оплаті послуг адвоката у розмірі 1500 грн. 00 коп..

27.08.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою і призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а. с. 1).

В обґрунтування адміністративних позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він понад тридцять років користується земельною ділянкою площею 0, 21 га., розташованою по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. У 1996 році йому надано дозвіл на приватизацію зазначеної земельної ділянки для цієї ж мети, із уточненням її площі у 2009 році, після чого на його замовлення ліцензованою установою виготовлено проект землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Однак відповідач своїм рішенням № 340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» відмовив йому у затвердженні зазначеної технічної документації із землеустрою у частині спірної земельної ділянки, так як нібито вона частково вилучена і надана гр. ОСОБА_5, а ще частина її надана заздалегідь у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2013 року вказане рішення відповідача визнане незаконним та скасоване. Разом з тим, відповідач і надалі відмовляється повернути у його користування для подальшого надання у власність спірну земельну ділянку у згаданому розмірі, як і не має наміру затверджувати вже виготовлену документацію із землеустрою з цього приводу. Він вважає такі дії відповідача протиправними, оскілки такі не відповідають вимогам ст. 122 ЗК України і порушують його права, визначені ст. 90 ЗК України, як власника землі. З огляду на вказане, він у порядку ст. ст. 152-153 ЗК України, обравши спосіб захисту своїх порушених прав, був змушений звертатися до суду із даним адміністративним позовом.

Судові засідання в адміністративній справі відбувались 10.10.2014 року, 10.11.2014 року, 17.12.2014 року, 29 01.2015 року та 02.03.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 та його належним чином уповноважений представник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні адміністративні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративній позовній заяві ( а. с. 4-7), просили їх задовольнити. Позивач надав пояснення, аналогічні наведеним в адміністративному позові.

Належним чином уповноважений представник відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області - селищний голова Кінаш М.С., який одночасно є третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, у судовому засіданні проти задоволення адміністративних позовних вимог ОСОБА_1 заперечив у повному обсязі з підстав, наведених у письмовому запереченні проти позову вих. № 02-19/746 від 17.12.2014 року (а. с. 104) та надав пояснення, згідно з якими селищна рада і він, як її голова, при ненаданні позивачу у власність спірної земельної ділянки у зазначеному розмірі і незатвердженні з цього приводу проекту землеустрою, діяли у спосіб та у межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема, при виготовленні Технічної документації із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку позивач самовільно провів обміри та вказав виконавцям ліцензованої установи на ту земельну ділянку, яка ніколи не перебувала у його користуванні і дозвіл на приватизацію такої йому ніколи не надавався. Представника селищної ради при таких обмірах не було. Натомість частина земельної ділянки площею 0, 08 га., на яку надавався дозвіл позивачу на приватизацію для ведення особистого селянського господарства, за його ж згодою вилучена, для надання синові - гр. ОСОБА_5 і така, вже уточненою площею після проведення обмірів - 0, 0580 га., на даний час належить останньому. Ще частина земельної ділянки, також уточненою після проведення обмірів площею 0, 0780 га., перебувала у користуванні гр. ОСОБА_4 і була передана останньому із земель запасу у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач до такої земельної ділянки ніякого відношення не мав та не має і помилково стверджує про порушення своїх прав. Селищна рада не заперечує надати позивачу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, однак не у тому розмірі, як про це вказує останній, провівши самовільно обміри, а по факту нових обмірів і вже за виключенням тієї частини земельної ділянки, яка за згодою вилучена і у подальшому надана у власність синові позивача. Для цього слід виготовити новий проект землеустрою та провести відповідні обміри із залученням спеціаліста селищної ради, що позивач категорично відмовляється зробити. Позивач також після постановлення Львівським апеляційним адміністративним судом постанови про скасування рішення селищної ради, яким йому відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0, 21 га., звернувся у листопаді 2013 року з відповідною заявою у селищну раду про затвердження Технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0, 21 га., без проведення реальних обмірів і без внесення змін у таку документацію, у зв'язку з чим подана заява на сесії не розглядалась і відповідного рішення з цього приводу не приймалось, а позивачу надано роз'яснювальну відповідь про необхідність вчинення дій. Таким чином, підстав стверджувати про неправомірність дій відповідача чи посадових осіб у даному випадку у позивача немає.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення адміністративних позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на непричетність його до даного спору через ту обставину, що надана йому у власність земельна ділянка площею 0, 0780 га. у смт. Славське Сколівського району Львівської області по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку ніколи не перебувала у власності чи користуванні позивача, а такою користувалась його сім'я, що у подальшому послужило підставою для надання її у власність. Позивач помилково стверджує про наявність у нього прав на зазначену земельну ділянку, не усвідомлюючи дійсних обставин і притягнувши його до участі у даному спорі.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, який являється сином позивача, у судовому засіданні просив адміністративний позов задовольнити, вважає його підставним та обґрунтованим. Разом з тим не заперечував того факту, що дійсно частина спірної земельної ділянки площею 0, 08 га. (уточненою площею 0, 0580 га.) була за згодою батька вилучена в останнього і у подальшому закріплена за ним. Однак вважає, що батько надалі претендує і йому слід надати у власність спірну земельну ділянку площею 0, 21 га. із затвердженням вже виготовленого проекту землеустрою, вилучивши частину земельної ділянки у гр. ОСОБА_4 та інших суміжних землекористувачів.

Дослідивши подані сторонами та третіми особами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, наявні у матеріалах справи і які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У зв'язку з вказаним, як наголошує на цьому пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відтак суд, під час розгляду даного адміністративного позову про оскарження дій суб'єкта владних повноважень - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області щодо незатвердження технічної документації із землеустрою та ненадання у власність позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та зобов'язання до вчинення таких дій, у судовому засіданні здійснив перевірку відповідності зазначених усім вимогам, про які йдеться вище, незалежно від підстав, що були наведені у зазначеному адміністративному позові.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 39 від 26.01.1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» (а. с. 37) позивачу було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0, 15 га. та для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 21 га.. Вказане рішення було уточнено рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3714 від 17.11.2009 року «Про уточнення рішення 5-ої сесії ІІ-го скликання № 39 від 26.01.1996 року у смт. Славське» (а. с. 26) у частині визначення площ земельних ділянок, окремо на кожну земельну ділянку, а також цільового призначення земельної ділянки особистого підсобного господарства на особисте селянське господарство, а саме: для ведення особистого селянського господарства 0, 21 га. по АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку 0, 15 га. по АДРЕСА_1.

Рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 339 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» (а. с. 27) позивачу було затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0, 15 га..

Рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» (а. с. 28) позивачу було відмовлено у затверджені Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0, 21 га. у зв'язку з тим, що частина даної земельної ділянки площею 0, 08 га. була вилучена за заявою позивача та передана його сину під будівництво житлового будинку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, винесеною 14.08.2013 року у справі № 126650/12/104 (а. с. 14-17) зазначене вище рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» скасоване, як незаконне з тих підстав, що вилучення частини земельної ділянки площею 0, 08 га. у позивача проходило з порушенням ст. ст. 12, 142 ЗК України.

У подальшому, а саме 04.11.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою вх. №740 про повторне погодження Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0, 21 га., однак таке питання на сесії селищної ради не розглядалось і жодного рішення з вказаного приводу не приймалось, а листом вих. № 02-19/718 від 11.11.2013 року (а. с. 32) позивачу роз'яснено про необхідінсть проведення нових геодезичних обмірів у пристуності представників селищної ради, з урахуванням прав суміжних землевласників та землекористувачів, або ж внесення змін в існуючу Технічну документацію із землеустрою у частині площі земельної ділянки, після чого звернутися у встановленому порядку до селищної ради.

Разом з тим, позивач жодних дій щодо проведення нових геодезичних обмірів із залученням представників селищної ради та суміжних землевласників і землекористувачів, а також дій щодо зміни існуючої Технічної документації у частині площі земельної ділянки не вчинив, а вирішив звертатися за захистом своїх порушених прав до суду із адміністративним позовом про зобов'язання до вчинення дій.

З вказаного приводу судом встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача і яку він має намір приватизувати, а саме 0, 21 га., є визначеною без проведення реальних її обмірів, без винесення її меж у натурі, без врахування прав суміжних землевласників та суміжних землекористувачів, так як при виготовленні Технічної документації із землеустрою (при проведенні обмірів при виготовлення такої документації), яку просить зобов'язати затвердити позивач, були відсутні представники відповідача і у таку була включена площа тієї землі, якою позивач не користується, що призвело до зазначення невірної площі і, як наслідок, виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, з порушенням прав як відповідача, так і інших осіб.

Так, позивачем при обмірах земельної ділянки виконавцям робіт вказано і на ту частину земельної ділянки, яка на даний час належить на праві власності гр. ОСОБА_4 (площею 0, 0780 га.) і до якої позивач не має будь-якого відношення. Крім того, позивач вказав і на ту частину земельної ділянки, що була за його згодою вилучена і закріплена за його сином ОСОБА_5 (площею 0, 0580 га.), про що відповідачем були внесені відповідні зміни у базу даних землекористувачів по селищній раді. Незважаючи на встановлення Львівським апеляційним адміністративним судом у постанові від 14.08.2013 року обставин порушення порядку вилучення частини земельної ділянки площею 0, 08 га. (а уточненою площею 0, 0580 га.) у позивача на користь сина - гр. ОСОБА_5, підстави та порядок набуття як гр. ОСОБА_4 у власність, так і гр. ОСОБА_5 у користування прав на зазначені земельні ділянки позивачем не оспорюються.

Згідно схем обмірів земельної ділянки позивача та суміжних землекористувачів, виготовлених відповідачем (а. с. 107, 108), у фактичному користуванні позивача по АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0, 1500 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 1250 га. - для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, право позивача на земельну ділянку, яка надана гр. ОСОБА_4, не порушується і будь-які докази на спростування такого останнім не подані, у матеріалах справи відсутні. Щодо захисту його права на земельну ділянку, яка закріплена за гр. ОСОБА_5 (сином позивача), то, незважаючи на встановлення у судовому порядку відповідного порушення, позивачем позовні вимоги з цього приводу (оспорення порядку та підстав набуття права на земельну ділянку) не заявлені.

Відповідно до п. п. «а», «д» ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно.

Відповідно до п. «34» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Натомість, як уже встановлено судом, розмір земельної ділянки, про який йдеться у технічних матеріалах та документах, не підтверджується і такі технічні матеріали виконані не у встановлений законом спосіб (при обмірах буди відсутні представники селищної ради, а позивачем вказано з-поміж іншого і на ті земельні ділянки, які у його користуванні не перебувають), а нові геодизичні обміри для визначення розміру спірної земельної ділянки не проведені. Затвердження такої Технічної документації із землеустрою грубо б порушувало права суміжних землевласників та землекористувачів, у тому числі і третіх осіб у справі - гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5, а, відтак, відповідач правомірно не виносив це питання на сесію селищної ради, роз'яснивши необхідність усунення порушень, після чого подати необхідні документи на розгляд селищної ради і прийняття у місячний строк відповідного рішення.

Оскільки позивач не надав суду доказів, які б підтверджували його право на земельну ділянку площею 0, 0780 га. (яка передана у власність гр. ОСОБА_4.), як і доказів, що його права порушуються передачею у власність гр. ОСОБА_4 вказаної частини ділянки, а також ним не оспорюються підстави та порядок вилучення і набуття у власність частини земельної ділянки площею 0, 0580 га. (яка закріплена у користування за гр. ОСОБА_5.), то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Доводи позивача фактично зводяться до твердження про те, що йому закріплено земельну ділянку площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства, а тому, на його думку, порушено його право на приватизацію цієї ділянки у згаданому розмірі, однак такі не можуть прийматись до уваги, так як не ґрунтуються на здобутих доказах і спростовуються вищенаведеним.

Отже, відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з відповідною метою та з дотриманням інших вимог, визначених законом, у тому числі з метою уникнення порушення прав та інтересів інших осіб. Позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, такі позовні вимоги не доводяться матеріалами адміністративної справи, а, відтак, до задоволення не підлягають. Крім того, у випадку зобов'язання відповідача прийняти рішення про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства, суд фактично втрутився б у діяльність відповідача і перейняв на себе частину наданих йому повноважень у галузі земельних відносин, що є неприпустимим.

Керуючись ст. ст. 2, 9-12, 70-72, 86, 98, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративних позовних вимог ОСОБА_1 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третіх осіб - Славського селищного голови Кінаша Михайла Степановича, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов'язання повернути земельну ділянку площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 та затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 21 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1, відмовити.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 254 КАС України, якщо інше не встановлено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, визначеного ч. 2 ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 186 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, що є у даному випадку, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя В.Я. Микитин