Справа № 826/7448/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 січня 2015 року 11 год. 49 хв. № 826/7448/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Здорик Л.В., за участю представників позивача та відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної акціонерної холдингової компанії "Артем" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 22 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2013 року відмовлено повністю у задоволенні позову державної акціонерної холдингової компанії "Артем" (далі - позивач) до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - первинний відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення первинного відповідача від 13 травня 2013 року № (далі - оскаржуване рішення).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справа 11 грудня 2014 року надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва та, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для її нового розгляду і вирішення 15 грудня 2014 року визначено суддю Данилишина В.М.

Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року справу прийнято до провадження та її призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 13 січня 2015 року судом, згідно зі ст. 55 КАС України, допущено заміну первинного відповідача його процесуальним правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників (далі - відповідач).

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування у судовому засіданні 13 січня 2015 року.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2014 року вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій скасовано у зв'язку з тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано усі обставини, необхідні для всебічного, повного та об'єктивного розгляду та вирішення справи по суті.

Врахувавши позицію, викладену в ухвалі суду касаційної інстанції від 24 листопада 2014 року, на новому розгляді справи судом першої інстанції, у тому числі додатково, з'ясовано наступне.

Так, відповідачем у період із 12 по 17 квітня 2013 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 19 квітня 2013 року складено акт № 405/40-10/14307699 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно листів публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого, порушено термін розрахунку за:

- контрактом № 2009-01-02, укладеним 11 лютого 2009 року з нерезидентом ОАО "Гідроагрегат" (Російська Федерація): грошові кошти у розмірі 20880,00 доларів США за відвантажений товар на валютний рахунок позивача надійшли із простроченням терміну на 2 дні (25-26 лютого 2013 року), оскільки граничний термін надходження коштів - 24 лютого 2013 року;

- контрактом № 25, укладеним 15 червня 2010 року з нерезидентом ОАО "Тамбовський завод "Електроприбор" (Російська Федерація): товар на суму 138600,00 доларів США на митну територію України станом на 31 березня 2013 року не надійшов. Прострочення терміну (станом на 31 березня 2013 року) становить 133 дні (19 листопада 2012 року - 31 березня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 18 листопада 2012 року. Товар на суму 495000,00 доларів США на митну територію України станом на 31 березня 2013 року не надійшов. Прострочення терміну (станом на 31 березня 2013 року) становить 97 днів (25 грудня 2012 року - 31 березня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 24 грудня 2012 року;

- контрактом № 47, укладеним 26 липня 2010 року з нерезидентом ООО ЭПО "Сигнал" (Російська Федерація): товар на суму 4924829,00 російських рублів на митну територію України надійшов з простроченням терміну на 27 днів (26 грудня 2012 року - 21 січня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 25 грудня 2012 року;

- контрактом № 18/12-182, укладеним 28 квітня 2012 року з нерезидентом ОАО "ВПО Точмаш" (Російська Федерація): товар на суму 255000,00 доларів США на митну територію України надійшов з простроченням терміну на 7 днів (26 лютого - 04 березня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 25 лютого 2013 року;

- контрактом № 2012-06-07, укладеним 07 червня 2012 року з нерезидентом ФГУПТ "Алексенский опытный механический завод" (Російська Федерація): товар на суму 3360000,00 російських рублів на митну територію України надійшов з простроченням терміну на 21 день (25 грудня 2012 року - 14 січня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 24 грудня 2012 року.

На підставі акту перевірки, 13 травня 2013 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у загальному розмірі 1796327,78 грн.

У ході нового розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про порушення позивачем законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності ґрунтується на тому, що при проведенні податковими органами перевірок імпортних операції датою імпорту у випадку ввезення продукції та митну територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, слід вважати дату завершення оформлення вантажно-митних декларацій (далі - ВМД).

З урахуванням вище викладеного суд зазначає наступне.

Позивач є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одним з видів якої є імпорт.

Зокрема, відповідно до ст.ст. 1, 3, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов'язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є: фізичні особи - громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які мають цивільну правоздатність і дієздатність згідно з законами України і постійно проживають на території України; юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності; об'єднання фізичних, юридичних, фізичних і юридичних осіб, які не є юридичними особами згідно з законами України, але які мають постійне місцезнаходження на території України і яким цивільно-правовими законами України не заборонено здійснювати господарську діяльність; структурні одиниці іноземних суб'єктів господарської діяльності, які не є юридичними особами згідно з законами України (філії, відділення, тощо), але мають постійне місцезнаходження на території України; спільні підприємства за участю суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України; інші суб'єкти господарської діяльності, передбачені законами України.

Україна в особі її органів, місцеві органи влади і управління в особі створених ними зовнішньоекономічних організацій, які беруть участь у зовнішньоекономічній діяльності, а також інші держави, які беруть участь у господарській діяльності на території України, діють як юридичні особи згідно з ч. 4 ст. 2 цього Закону і законами України.

До видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належать: експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили.

Згідно з пп. 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, імпорт - купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", моментом здійснення експорту (імпорту) вважається момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Тобто, моментом імпорту товару визначається саме момент перетину товаром митного кордону України, а тому висновок відповідача про те, що момент імпорту визначається в залежності від оформлення ВМД, є безпідставним.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду касаційної інстанції від 24 листопада 2014 року, пеня, нарахування якої передбачено ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", підпадає під законодавче визначення адміністративно-господарської санкції, а тому, відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції, в даному випадку, могли бути застосовані до позивача протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення ним встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов державної акціонерної холдингової компанії "Артем" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на його користь здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 13 травня 2013 року № , яким державній акціонерній холдинговій компанії "Артем" нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1796327,78 грн. (Один мільйон сімсот дев'яносто шість тисяч триста двадцять сім гривень сімдесят вісім копійок).

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 30 січня 2015 року