Справа № 804/2245/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 р. Справа № 804/2245/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання - Ломідзе Д.Г.
представника позивача - Сулейманова Ю.К.,
представника відповідача - Донцова Є.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Сфера» до Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 11.11.14, -
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, сторонами визнано, що акт перевірки від 23.10.14 №250/04-10-22-01/30344629 складений відповідачем за результатами позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Сенатор Груп 2014» (код за СДРПОУ 39156251) за липень 2014 року, проведеної згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 та пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 ПКУ та на підставі наказу №793 від 15.10.2014, копія якого разом із направленням № 554 від 16.10.2014р. вручені під розписку головному бухгалтеру позивача Приходько Тетяні Петрівні.
За висновками згаданого акту перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.6. ст.198 ПКУ та завищення податкового кредиту в сумі 505 228,64 грн., внаслідок чого занижено розмір податкового зобов'язання на загальну суму 505 228,64 грн., в т.ч.: за липень 2014р. - 505 228,64 грн.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на їх підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності)податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених в п.201.1. ст.201 ПКУ; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на віднесення вартості товарів (послуг) до складу витрат та включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку - отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку на додану вартість.
Судовим розглядом справи встановлено, що спірна сума податкового кредиту в розмірі 505 228,64 грн. сформована позивачем в липні 2014р. на підставі податкових накладних від 31.07.14 №№ 39, 40, 41, 42, виписаних позивачу ТОВ «Сенатор груп 2014р.» на підставі договору від 01.07.14 №5 та договору суборенди 01.07.14 №4.
Так, за Договором № 5 від 01.07.14 TOB «Сенатор Груп 2014» - Виконавець та ПП «Сфера» - Замовник домовились про виконання робіт по прибиранню приміщень, розташованих в м. Павлоград та м. Тернівка згідно Додатку №1 до договору. Вказаний Договір укладений у м. Павлоград. Виконавець зобов'язується забезпечити виконання робіт зі своїх матеріалів, своїми силами і засобами, або з залученням сторонніх організацій; вартість робіт за один кв. метр без ПДВ складає 20,00 грн, ПДВ 20% - 4 грн., загальна вартість робіт за 1 кв. метр складає - 24 грн. з ПДВ, оплата здійснюється шляхом перерахунку грошових засобів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця; види робіт: вологе протирання столів (щоденно), сухе протирання стільців (по необхідності), протирання пилу та ін.; роботи виконуються щоденно з 8:00 до 20:30. По результатам роботи протягом одного місяця сторони підписують акт здачі-приймання виконаних робіт.
На підтвердження отримання послуг з прибирання торгівельних, складських і офісних приміщень позивачем як під час перевірки так і до суду надані: договір № 5 від 01.07.2014 p.; додаток № 1 до договору № 5 від 01.07.2014 p.; акт №3107/295 від 31.07.2014 p.; податкова накладна від 31.07.2014 р. № 39.
За Договором суборенди №4 від 01.07.2014 ТОВ «Сенатор Груп 2014» - Суборендодавець та ПП «Сфера» - Орендар, домовились про передачу у строкове користування: - частину приміщення АБК загальною площею - 248,3 кв.м , розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Терьошкіна, 2/А; - частину нежитлового приміщення будівлі магазину «Вересень» під магазин КАПІ 8 загальною площею - 610,50 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 319,30 кв.м., розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Заводська,23; - частину нежитлового приміщення будинку ТЦ Гулівер під магазин КАПІ 14 загальною площею - 1710,70 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 1094,60 кв.м., розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Шевченко, 128; - нежитлове приміщення магазину «Ізюминка» під магазин «Плюс 5» загальною площею - 331,60 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 219,50 кв.м., розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Комарова, ЗА; - частину нежитлової будівлі магазину «Кулінарія» під магазин «Плюс 8» загальною площею - 134,40 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 100,80 кв.м., розташоване за адресою м. Тернівка, бульвар Героїв Космосу,5А; - частину магазину «Ленінградський» під магазин КАПІ 4, загальною площею - 879,50 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 523,40 кв.м., розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Ленінградська, 13; - частину магазину «Маяк» під магазин КАШ 2 загальною площею - 1617,00 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 788,70 кв.м., розташоване за адресою м. Тернівка, вул..Харківська,5; - частину нежитлового будинку «Техсервісу» під магазин АПІ 9 загальною площею - 1006,00 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 664,00 кв.м., розташоване за адресою м.Павлоград, вул. Нова, 2В; - магазин «Ритм № 67» під магазин Плюс 6 загальною площею - 129,00 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 97,70 кв.м., розташоване за адресою м.Тернівка, вул..Перемоги, 17Б; - магазин «Самара» під магазин Плюс 1 загальною площею - 375,60 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 313,8 кв.м., розташоване за адресою м.Павлоград, вул. К.Маркса, 21; - частину нежитлового будинку під магазин Плюс 7 загальною площею - 386,80 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 246,90 кв.м., розташоване за адресою м.Тернівка, вул. С.Маркова, 5; - будівлю магазину «Будинок торгівлі» під магазин КАПІ 10 загального площею - 418,00 кв.м., у т.ч. торгівельна площа - 266,49 кв.м., розташоване за адресою м.Павлоград, вул. Іскрівська,ЗА; - Приміщення надається Орендарю для здійснення діяльності, обумовленої сторонами у відповідності до статутних цілей; характеристика і стани орендованого майна фіксується в актах приймання-передачі; Договір набирає чинності в перший день після підписання; розмір орендних платежів: сума без ПДВ 2 275 269,83 грн/місяць, ПДВ 20% 455 053,97 грн/місяць, загальна сума з ПДВ 2 730 232,80 грн/місяць. Договір укладений в м. Павлоград.
На підтвердження реального отримання в суборенду нерухомого майна позивачем як під перевірки так і до суду надані: - договір суборенди № 4 від 01.07.2014 р.; - акт прийому-передачі орендованого майна від 01.07.2014 р.; - акт підтвердження користування орендованим приміщенням №3107/296 від 31.07.14, - акт підтвердження користування орендовнаим приміщення №3107/297 від 31.07.14, - акт підтвердження користування орендованим приміщенням №3107/298 від 31.07.14, - податкові накладні від 31.07.2014р. № 42, 41, 40. Позивачем зазначається, відповідачем визнається, що за суборенду нерухомого майна позивачем проведений розрахунок за платіжним дорученням № 799 від 15.08.2014 р. на суму 206 495,07 грн.
Означені документи були досліджені відповідачем в ході перевірки та відображені в Акті, відповідачем не заперечується, що податкові накладні, спірні суми податкового кредиту за якими віднесені позивачем до податкового кредиту, виписані платником податків, який на час їх оформлення знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість.
Суд зазначає, що зміст наведених вище первинних документів, які виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку та копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи, в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме, містять назву документа, дату і місце складання, назви підприємств, від імені яких складено документи, відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (такі дані містяться в Договорах та актах).
Суд відмічає, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців видами діяльності ТОВ «Сенатор Груп 2014» є, зокрема загальне прибирання будинків та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання послуг з прибирання торгівельних, складських і офісних приміщень та суборенди нерухомого майна, отриманих за Договором № 5 від 01.07.2014р. та Договором суборенди № 4 від 01.07.2014 p., які призначені для використання у господарській діяльності позивача, відповідачем - суб'єктом владних повноважень не надано доказів, що вказані договори визнані в установленому порядку недійсними. Отже, позивачем було повністю дотримано всіх вимог ПК України з реалізації права на податковий кредит по операціях з означеним контрагентом, а задекларовані позивачем суми з ПДВ підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.
Доводи відповідача з приводу відсутності у позивача документів на підтвердження відрядження керівника чи довіреної особи до м. Києва на підписання вищевказаних договорів не відповідають встановленим самим відповідачем обставинам, адже в акті ОДПІ зазначено, що договори укладені в м. Павлограді, що вбачається і зі змісту самих договорів.
Доводи відповідача з приводу відсутності даних щодо купівлі ТОВ "Сенатор Груп 2014" протягом червня та липня миючих засобів для виконання робіт з прибирання приміщень, а відтак неможливості виконати такі послуги є безпідставними припущеннями, адже за змістом відповідного Договору виконавець зобов'язаний забезпечити виконання робіт зі своїх матеріалів, своїми силами чи з залученням сторонньої організації.
Доводи відповідача щодо отриманої відповіді з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно (вихідний № 28399440 від 21.10.2014) по ТОВ "Сенатор Груп 2014" про відсутність відомостей не можуть вважатись обґрунтованими та достатніми для підтвердження правової позиції податкового органу, адже ОДПІ не враховано, що послуги з оренди приміщень надані позивачу на підставі договору суборенди, за яким ТОВ "Сенатор Груп 2014» є суборендодавцем, а не власником нерухомого майна. Між тим, питання суб'єкта власності відповідних об'єктів нерухомості відповідачем не з'ясовувалось. З наданих до суду позивачем документів вбачається, що згадані вище об'єкти нерухомості перебувають у ТОВ "Сенатор Груп 2014" в оренді на підставі відповідних договорів оренди, укладених між ним та власниками таких приміщень, право власності на які підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За змістом договорів оренди орендар - ТОВ "Сенатор Груп 2014" має право надавати об'єкти оренди в суборенду без письмової згоди Орендодавця.
Посилання відповідача на дані АІС „Податковий Блок", за якими встановлено розбіжності між податковими зобов'язаннями ТОВ „Сенатор Груп 2014" та податковим кредитом ПП „Сфера" у липні 2014р., та на висновки акту перевірки ДПІ у Подільському p-ні м. Києва від 01.09.2014р. №463/26-56-22-01-03/39156251 відносно ТОВ "Сенатор Груп 2014" з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з платниками податків за період з 01.05.2014р. по 31.08.2014р. суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Суд відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).
Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Окремо суд відзначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути: - або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України); - або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином); - або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. З ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Втім, відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.
Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій у липні 2014р. між позивачем та ТОВ "Сенатор Груп 2014", а також правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з ПДВ суми в розмірі 505 228,64 грн. за липень 2014р., відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.
З огляду на відсутність порушення позивачем порядку формування податкового кредиту з ПДВ, відсутні підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість та відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій.
Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 06.03.15.

Суддя А.О. Коренев