Справа № 2а/0570/17533/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/800/19186/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013р. у справі № 2а/0570/17533/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" до Східної митниці про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" звернулось з позовом до Східної митниці про скасування картки відмови від 12 грудня 2012 року № 700000002/2012/00182 та рішення про визначення митної вартості товарів від 12 грудня 2012 року № 700000002/2012/000859/1 було відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2013р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 11 червня 2012 року між Фірмою «ИСМЕХ» (м. Сумгаіт, Республіка Азербайджан) як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (м. Донецьк, Україна) як покупцем було укладено контракт № 25. Відповідно до пункту 1 контракту Продавець зобов'язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти та сплатити на умовах цього контракту товар - віск штучний (парафіновий отриманий окисненням вуглеводного воску).

3 грудня 2012 року на виконання умов контракту № 25 від 11 червня 2012 року було підписано додаток № 02, відповідно до якого Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та сплатити за віск штучний (парафіновий отриманий окисненням вуглеводного воску) кількістю 100 тонн за ціною 550,00 дол. США за тонну, загальна вартість - 55000,00 дол. США. Умови поставки: СРТ/Донецьк, Україна, в редакції Інкотермс 2000, місце розвантаження: Україна, м. Горлівка.

Митним органом при ознайомленні із наданими документами декларантом позивача, тобто здійснення митного контролю й митного оформлення товарів, при визначенні митної вартості товару «віск штучний (парафіновий отриманий окисненням вуглеводного воску)», було встановлено, що митна вартість значно нижча у порівнянні з цінами на товари, митне оформлення яких вже здійснено. А саме, задекларована позивачем у митній декларації від 12 грудня 2012 року № 700140000/2012/026874 митна вартість товару складає 550 дол. США/тонну, що нижче рівня митної вартості цього ж самого товару, митне оформлення якого здійснено позивачем раніше, а саме за митною декларацією від 28 листопада 2012 року №700140000/2012/025795 за цим же контрактом, але за ціною 670 дол. США/тонну, тобто за два тижні до виникнення спірного оформлення.

Декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару до органу митної служби разом з вантажною митною декларацією від 12 грудня 2012 року № 700140000/2012/026874 було надано електроні копії документів, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 11 червня 2012 року № 25, доповнення до контракту від 11 червня 2012 року № 1, доповнення до контракту від 3 грудня 2012 року № 2, рахунок від 30 липня 2012 року № 01, сертифікат про походження товару від 5 грудня 2012 року № 150432, декларація країни відправлення від 5 грудня 2012 року № 2599, платіжне доручення від 9 серпня 2012 року № 484, платіжне доручення від 20 серпня 2012 року № 497, декларація митної вартості форми ДМВ-1. У митній декларації позивачем була визначена митна вартість товару за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Митницею була пред'явлена вимога про надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості, відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: було запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: прайс-лист виробника товару та висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Зазначена вимога була направлена позивачеві засобами електронного зв'язку. Також з декларантом позивача ОСОБА_4 було проведено процедуру консультації щодо обрання методу визначення митної вартості.

Листами від 12 грудня 2012 року №№ 12-12/12-2, 12-12/12-3, 12-12/12-4 декларант позивача відмовився від подання додаткових документів, в обґрунтування чого зазначив, що документи, надані підприємством відповідачу до митного оформлення з вантажною митною декларацією від 12 грудня 2012 року № 700140000/2012/026874 не містять розбіжностей, в них відсутні ознаки підробки та в них наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, отже вимога відповідача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару є необґрунтованою.

За результатами опрацювання документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідачем було встановлено, що декларантом надані неповні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість, внаслідок чого, відповідачем була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 грудня 2012 року № 700000002/2012/00182 з причин, встановлених частиною 2 статті 58 та частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.

Також відповідачем було прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товарів від 12 грудня 2012 року № 700000002/2012/000859/1, яким визначено митну вартість товару за другорядним методом "2а" відповідно до статті 59 Митного кодексу України з урахуванням наявної у відповідача інформації про митну вартість товарів, митне оформлення яких вже здійснено, а саме згідно з митною декларацією від 28 листопада 2012 року №700140000/2012/025795, за якою рівень митної вартості товару складає 670 дол. США/тонну.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції декларантом позивача на вимогу митного органу не були надані додаткові документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, які необхідні для визначення митної вартості товарів, а отже митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Внаслідок зазначеного, відповідачем при визначенні митної вартості товару декларанта було застосовано другорядний метод, тобто, визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи спірні рішення про проведення митної оцінки і карток відмови в митному оформлені, Митниця діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: