Справа № 813/3129/14
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. Справа № 876/10208/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Коваля Р.Й.,

суддів: Большакової О.О., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Малетич М.М.,

представника позивача: Кіндратів Я.М.,

представника відповідача: Слуцького Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (надалі - ДПІ у Галицькому районі м.Львова) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року в адміністративній справі № 813/3129/14 за позовом приватного підприємства «Грифон-Буд-Інвест» (надалі - ПП «Гри-фон-Буд-Інвест» до ДПІ у Галицькому районі м.Львова про зобов'язання вчинити дії та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У квітні 2014 року ПП «Грифон-Буд-Інвест» звернулося з позовом до ДПІ у Галицькому районі м.Львова про зобов'язання відповідача виключити з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» висновки, викладені в акті перевірки № 51/22-10/37484460 від 06.02.2014 року та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 292 334,00 грн і штрафні санкції 146 167,00 грн.

Позивач вказував, що відповідачем зроблено хибні висновки про незаконність формування ним податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТзОВ «Адена», ТзОВ «А-Знак», ТзОВ «Укрміксі» та ТзОВ «Грифон-Буд», оскільки реальність господарських відносин з даними контрагентами підтверджується належними первинними документами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова № від 19.02.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у Галицькому районі м.Львова проведено документальну виїзну позапланову перевірку ПП «Грифон-Буд-Інвест» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 14.01.2011 року по 06.12.2013 року, про що складено акт № 51/22-10/37484460.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 292334,00 грн, в тому числі: за вересень 2012 року - на суму 89865,00 грн; за жовтень 2012 року - на суму 27044 грн; за листопад 2012 року - на суму 20225,00 грн; за січень 2013 року - на суму 48000 грн; за березень 2013 року - на суму 12975,00 грн; за квітень 2013 року - на суму 39225 грн; за травень 2013 року - на суму 55000,00 грн.

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № від 19.02.2014 року, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 292334,00 грн і штрафні санкції 146167,00 грн.

Підставою для прийняття оскарженого рішення стали висновки податкового органу про нереальність господарських операцій позивача по взаємовідносинах із ТОВ «Будівельна компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ «Грифон-Буд».

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне.

Судом встановлено, що позивач уклав ряд договорів підряду на виконання будівельних робіт, зокрема № 01-01/10 від 01.10.2012 року, згідно з яким ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) доручає приймає та оплачує, а ТОВ «Будівельна компанія «Адена» (підрядник) на власний ризик забезпечує відповідно до проектної документації виконання комплексу загально-будівельних робіт по будівництву об'єкта у м.Львові по вул.Околичній,10.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та ТОВ «А-Знак» (підрядник) укладено договір № 24-09 від 20.09.2012 року на виконання будівельних робіт, згідно з яким, замовник доручає, приймає та оплачує, а підрядник на власний ризик забезпечує відповідно до проектної документації та умов цього Договору виконання комплексу загальнобудівельних робіт по будівництву об'єкта у м.Львові по вул.Околичній,10.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та ТзОВ «Грифон-Буд» (підрядник) укладено договір № 23/07-12 від 23.07.2012 року на виконання будівельних робіт, згідно з яким, замовник доручає, приймає та оплачує, а підрядник на власний ризик забезпечує відповідно до проектної документації та умов цього договору виконання комплексу загально-будівельних, монтажних, пуско-налагоджувальних та інших робіт зі спорудження об'є-кта багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками та реконструкцією існуючого двоповерхового житлового будинку, у м.Львові по вул. Околичній,10.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та ТОВ «Укрміксі» (виконавець) укладено договір № 08/12 від 08.01.2013 року про надання юридичних послуг, згідно з яким, замовник дає завдання виконавцю та зобов'язується оплатити його послуги, а виконавець зобов'язується відповідно до завдання замовника надати йому зазначені юридичні послуги (п.1.1). На підтвердження факту надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору складається акт в строк до 06.02.2013 року.

На виконання умов договорів підряду, позивачем надано копії наступних первинних документів:

- по ТОВ «БК Адена»: довідки про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року, листопад 2012 року та січень 2013 року; акти приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 08.10.2012 р., № 2 від 18.10.2012 р., № 3 від 30.10.2012 р., від 30.11.2012 р. та від 31.01.2013 р.; податкові накладні № 114 від 08.10.2012 р. на суму 50402,92 грн, № 286 від 18.10.2012 р. на суму 56290,23 грн, № 484 від 30.10.2012 р. на суму 55568,56 грн, № 509 від 30.11.2012 р. на суму 121350,00 грн; платіжні доручення № 21 від 12.02.2013 р. на суму 130000,00 грн, № 28 від 13.02.2013 р. на суму 153611,71 грн, № 41 від 14.02.2013 р. на суму 59800,00 грн, № 117 від 01.03.2013 р. на суму 42 000,00 грн та № 135 від 14.03.2013 р. на суму 103 090,13 грн; договірна ціна до договору № 01-01/10 від 01.10.2012 р.; акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 01.10.2012 р. (т.1 а.с.69 - 87, Т.2 а.с.180 - 181);

- по ТОВ «А-Знак»: довідка про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року; акти приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 24.09.2012 р., № 2 від 26.09.2012 р., № 3 від 27.09.2012 р. та № 4 від 28.09.2012 р.; податкові накладні № 222 від 24.09.2012 р. на суму 59658,00 грн, № 224 від 26.09.2012 р. на суму 59752,00 грн, № 226 від 27.09.2012 р. на суму 59823,00 грн та № 364 від 28.09.2012 р. на суму 59960,00 грн; платіжні доручення № 325 від 16.11.2012 р, № 29 від 13.02.2013 р. на суму 16493,00 грн та № 40 від 14.02.2013 р. на суму 22700,00 грн; договірна ціна до договору № 24-09 від 24.09.2012 р.; акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 20.09.2012 р. (т.2 а.с.16 - 25);

- по ТОВ «Грифон-Буд»: довідки про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2012 р. та травень 2013 р.; акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2012 р. та за травень 2013 р.; податкові накладні № 2 від 21.05.2013 р. на суму 434000,00 грн та № 5 від 15.03.2013 р. на суму 29000,00 грн, № 6 від 19.03.2013 р. на суму 26400,00 грн, № 7 від 26.03.2013 р. на суму 29000,00 грн, № 1 від 03.09.2012 р. на суму 140000,000 грн, № 4 від 28.09.2012 р. на суму 160000,00 грн; платіжні доручення № 138 від 15.03.2013 р. на суму 29000,00 грн, № 144 від 19.03.2013 р. на суму 20900,00 грн, № 141 від 19.03.2013 р. на суму 5500,00 грн, № 147 від 26.03.2013 р. на суму 29000,00 грн, № 253 від 28.09.2013 р. на суму 160000,00 грн, № 177 від 21.05.2013 р. на суму 434000,00 грн, № 179 від 22.05.2013 р. на суму 30000,00 грн, № 188 від 24.05.2013 р. на суму 71000,00 грн, № 171 від 17.05.2013 р. на суму 72100,00 грн, № 174 від 17.05.2013 р. на суму 85000,00 грн, № 118 від 01.03.2013 р. на суму 3000,00 грн, № 125 від 04.03.2013 р. на суму 11500,00 грн, № 122 від 04.03.2013 р. на суму 218000,00 грн, № 124 від 12.03.2013 р. на суму 242000,00 грн, № 131 від 13.03.2013 р. на суму 150000,00 грн, № 151 від 01.04.2013 р. на суму 16600,00 грн, № 154 від 11.04.2013 р. на суму 109000,00 грн, № 157 від 15.04.2013 р. на суму 15500,00 грн, № 163 від 18.04.2013 р. на суму 7600,00 грн, № 164 від 26.04.2013 р. на суму 48500,00 грн, № 170 від 30.04.2013 р. на суму 2000,00 грн та № 167 від 30.04.2013 р. на суму 646000,00 грн; додаткова угода до договору підряду № 23/07-12 від 23.07.2012 р., договірна ціна до договору підряду № 23/07-12 від 23.07.2012 р.; акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 23.07.2012 р. (т.2 а.с.44 - 66);

- по ТОВ «Укрміксі»: акти приймання-передачі наданих послуг № 31/01-49 від 31.01.2013 р. з додатками до них; податкова накладна № 667 від 31.01.2013 р. на суму 85110,00 грн; платіжне доручення № 126 від 05.03.2013 р. на суму 41000,00 грн. (т.2 а.с.29 - 32, т.3).

Оплата виконаних робіт проводилась відповідно до вищевказаних договорів через розрахунковий рахунок відповідно до платіжних доручень.

Фактичне отримання позивачем товарів/послуг від зазначених контрагентів за укладеними договорами підтверджується наявними при проведені перевірки та описаними в акті перевірки актами виконаних робіт, видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями.

Всі первинні документи були надані позивачем податковому органу під час здійснення перевірки, що відображено в акті перевірки.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року (надалі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із пунктом 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття господарської операції визначено в статті 1 Закону № 996-XIV, згідно якої це - дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також, на підтвердження факту будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками та реконструкцією існуючого двоповерхового будинку на Околичній, 10 у м.Львові позивачем подано декларацію про початок виконання робіт (т.1 а.с.64 - 65); проект відповідного будинку (т.1 а.с.88 - 180); наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 141 від 06.09.2012 року про затвердження містобудівних умов щодо відповідного об'єкта (т.1 а.с.141 - 142); державний акт на право власності на відповідну земельну ділянку (т.1 а.с.185 - 186); дозвіл на тимчасове порушення благоустрою для влаштування будівельного майданчика (т.1 а.с.187); ліцензію проектної організації з переліком робіт (т.1 а.с.190 - 191); матеріали фотофіксації будівництва будинку (т.2 а.с.57 - 60).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.1 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п.198.4. ст.198 ПК України).

Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п.198.5 ст.198 ПК України).

Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна, згідно із п.201.6. ст.206 ПК України, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.201.7 та п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Судом встановлено та актом перевірки відповідача підтверджено, що дані податкові накладні не мали недоліків, а тому у позивача були всі підстави для формування податкового кредиту на підставі податкових накладних виданих його контрагентами.

Стосовно твердження відповідача про те, що діяльність контрагентів позивача - ТОВ «Будівельна компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ «Укрміксі», ТзОВ «Грифон-Буд» спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди і відповідно це призводить до висновку про те, що взаємовідносини позивача та контрагентів не спричинили реального настання наслідків, суд зазначає наступне.

У постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року в справі № 21-500во08, від 1 червня 2010 року в справі № 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це спричиняє відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

У пункті 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 р. суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Отже платника податку не може бути позбавлено відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія дійшла переконання, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова № від 19.02.2014 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача виключити з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» висновки, викладені в акті перевірки № 51/22-10/37484460 від 06.02.2014 р., сторонами не оскаржувалися, тому не були предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єк-та владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року в адміністративній справі № 813/3129/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Р.Й. Коваль

Судді: О.О.Большакова

В.В. Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 02 березня 2015 року.