Справа № 819/362/15-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/362/15-a

11 березня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача - Гуцалюка А.Р.

представника - Вонятівської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Ролікс-Транс" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося приватне підприємство «Ролікс-Транс» (далі - ПП «Ролікс-Транс», позивач) до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 8491 грн. та нарахування штрафу в сумі 4245,5 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні перевірки податковим органом безпідставно зроблено висновок про безтоварність операції з купівлі-продажу паливних гранул та зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 8491 грн. На думку представника позивача податковим органом при перевірці не взято до уваги документи, що підтверджують реальність здійснення операцій з купівлі-продажу паливних гранул між позивачем та приватним підприємством "Сельмах".

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила та пояснила, що перевірка була проведена правомірно, висновки акту перевірки є обґрунтованими, приватне підприємство "Сельмах" не мало можливості поставити позивачу паливні гранули, винесене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі норм чинного податкового законодавства, а тому просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Крім пояснень представників сторін, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані представниками позивача та відповідача, а також витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Ролікс-Транс» () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень та жовтень 2014р.

В ході перевірки виявлено порушення ПП «Ролікс-Транс» п.201.10 ст.201, п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, а саме зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 8491грн.

Результати перевірки оформлено актом від 21.12.2014р. № 10199/15-01/14045466 (далі - акт перевірки), на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.01.2015р. №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 8491 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 4245,5 грн.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що при перевірці були відсутні первинні документи, які б свідчили про реальність операцій з купівлі-продажу паливних гранул, також відсутні документи, які б підтверджували факт перевезення паливних гранул.

Таким чином, вирішення цієї справи залежить від доведеності суду факту постачання товару за господарськими операціями, за результатами здійснення яких податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на додану вартість, податкового кредиту, регулюються розділом V ПК України.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України всі витрати повинні бути підтверджені первинними документами, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ (далі Закон № 996-ХІУ), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити (частини 1 та 2 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Із акту перевірки слідує, що при проведенні перевірки працівниками податкового органу досліджувались декларація з податку на додану вартість з додатками за вересень, жовтень 2014р., реєстр отриманих та виданих податкових накладних за вересень, жовтень 2014р., оригінали міжнародних товарно-транспортних накладних, вантажно-митні декларації, шляхові листи, акти за вересень, жовтень 2014р., оборотно-сальдові відомості по рахунках № 20, 28, 311, 361, 362, та інші за вересень, жовтень 2014р., платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги) за серпень, вересень, жовтень 2014р.

Як вбачається із матеріалів справи 24 січня 214 року між ПП «Стельмах» та ПП «Ролікс-Транс» було укладено договір купівлі - продажу біомаси № 8. Відповідно до умов даного договору ПП «Стельмах» зобов'язується продати і передати ПП «Ролікс-Транс» паливні гранули (пеллети) з лушпиння соняшника, з характеристиками, обумовленими в договорі. Пунктом 1.3 Договору сторони визначили, що обсяг місячного продажу продавцем товару для покупця складає не менше 23 тонн щомісячно. Відповідно до п.1.8 Договору термін його дії складає 12 місяців з дати його підписання.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що предметом купівлі-продажу були паливні гранули, які вироблялися із лушпиння соняшника. Між сторонами відбулося три операції із купівлі-продажу паливних гранул, і на виконання зазначеного договору ПП "Сельмах" кожного разу надавало позивачу видаткові накладні: від 08 вересня 2014 року № 219 про продаж 22296 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 16944,96 грн., від 05 вересня 2014 року № 208 про продаж 23000 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 17250 грн. та від 05 вересня 2014 року № 209 по продаж 22333 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 16750 грн. (а.с. 20-22).

Зазначені видаткові накладні мають обов'язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Факт перерахунку коштів за паливні гранули підтверджується податковим накладним від 05.09.2014 року № 140, від 05.09.2014 року № 141 та від 09.09.2014 №151 (а.с. 23-25).

В судовому засіданні заперечень щодо правильності оформлення податкових накладних у представника відповідача не було.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. № 207 для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

З пояснень представника відповідача слідує, що паливні гранули перевозилися з місця їх виробництва в Запорізькій області транспортними засобами, що належать позивачу, д.н.з. ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН відповідно до подорожніх листів від 02 вересня 2015 року (а.с. 50-52).

Суд звертає увагу, що місцем призначення у подорожніх листах зазначено місто Бердянськ Запорізької області, а також на те, що подорожні листи видані напередодні дати отримання позивачем видаткових та податкових накладних від ПП "Сельмах", що свідчить про відправлення позивачем транспортних засобів перед купівлею паливних гранул для їх транспортування.

09 вересня 2015 року, після отримання видаткових та податкових накладних, позивачем було подано Львівській митниці Міндоходів експортні митні декларації № 403000006/2014/008428, № 403000006/2014/008427 та № 40300000/2014/008426 про експорт в Республіку Польща матеріалів рослинного походження з соняшникової сировини - гранули паливні "пеллети" з пересохлого лушпиння соняшника (тверді відходи соняшника) масою 23300 кг., 24100 кг. та 21500 кг. (а.с. 26-28), що відповідає умовам господарських операцій позивача з ПП "Сельмах" та підтверджує наявність у позивача паливних гранул у вказаній кількості.

У цих митних деклараціях зазначено державні номерні знаки автомобілів, якими перевозилися паливні гранули, а саме: ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН, що відповідає державним номерним знакам автомобілів вказаних у подорожніх листах.

Відповідно до Акту Державної фітосанітарної інспекції Тернопільської області від 09 вересня 2014 року № 75/19-012/000956-В позивачем надано для проведення огляду підкарантинні матеріали - паливні гранули з пресованого лушпиння соняшника в кількості 68,9 тон, що перевозилися тими ж транспортними засобами (д.н.з. ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН), що зазначені в подорожніх листах та митних деклараціях (а.с. 29).

Представник позивача в судовому засіданні долучив до матеріалів інформацію із автозаправних станцій про те, що належні позивачу автомобілі з державними номерними знаками ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН заправлялися протягом 02-11 вересня 2014 року у Кіровоградській, Запорізькій, Херсонській, Дніпропетровській, Хмельницькій, Вінницькій та Львіських областях (а.с. 53-55) та пояснив, що заправлення автомобілів на АЗС у цих областях також підтверджує їх рух з міста Тернопіль до міста Бердянськ Запорізької області та транспортування паливних гранул із Запорізької області в Республіку Польща.

При цьому, з пояснень представників сторін, судом встановлено, що жодних інших постачальників паливних гранул (пеллетів), вироблених із пресованого лушпиння соняшника, крім ПП "Сельмах", у позивача не було.

Суду не надано доказів того, що на момент складання податкових накладних контрагент позивача не був зареєстровані як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому не мав права видавати податкові накладні на кожне повне або часткове надання товару (робіт, послуг).

З матеріалів справи слідує, що свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Стельмах" було скасовано 23 вересня 2014 року, після здійснення з позивачем операцій з купівлі-продажу паливних гранул.

Податкові накладні, які надавались для проведення перевірки, є документами, що засвідчують факт придбання платником податків товару (робіт, послуг), з дати отримання яких, згідно із приписами статті 201 ПК України, у платника виникає право на податковий кредит та які, підтверджують право платника податку на включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку на додану вартість.

Таким чином, судом встановлено факт постачання товару ПП "Сельмах", використання позивачем отриманого товару в господарській діяльності для експорту в Республіку Польща та оплати їх вартості, що підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право позивача на віднесення понесених витрат до складу податкового кредиту та врахування при формуванні прибутку підтверджується представленими суду первинними фінансово-господарськими документами та наявністю очевидного зв'язку витрат з господарською діяльністю позивача.

Що стосується посилання представника відповідача про неможливість проведення зустрічної звірки зазначеного контрагента позивача, то суд не визнає цей акт належним та допустимим доказом в розумінні приписів ст. 70 КАС України.

Так, відповідно до повідомлення Бердянської ОДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області № 110/7/08-22-22-02-14 року від 21 січня 2015 року неможливо провести зустрічну звірку у зв'язку із незнаходженням ПП "Стельмах" за податковою адресою (а.с. 38).

Згідно із п.73.5 ст.75 ПК України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Як вбачається з Акта перевірки, податковий орган, який надіслав відповідачу акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, безпосереднього дослідження первинних бухгалтерських та інших документів цього суб'єкта господарювання не здійснював, наявність у нього виробничих потужностей, місць зберігання і відпуску товару, орендованих транспортних засобів чи осіб, які працюють за наймом або на підставі інших договорів, не перевіряв, відтак висновки, викладені в цьому акті, суперечать приписам п.73.5 ст.73 ПК України та не є належними і допустимими доказами відсутності вчинених цим контрагентом господарських операцій з позивачем.

Як встановлено судом, на момент вчинення та виконання договору купівлі-продажу ПП "Сельмах" було належним чином зареєстрованою юридичною особою, яка мала право вчиняти правочини, на дату здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстровано платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Суд зазначає, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки відповідності законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин та дотримання ним вимог податкового законодавства.

Зазначена позиція узгоджується і з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № .

Повернути з Державного бюджету України приватному підприємству "Ролікс-Транс" (вул. Гоголя, 5, м. Тернопіль, ) судовий збір в сумі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп. сплачений відповідно до квитанції від 19 лютого 2015 року № NOXU855865 та в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. сплачений відповідно до квитанції від 19 лютого 2015 року NOXU845750.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови підписано 16 березня 2015 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.