Справа № 804/18914/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології"

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 року Верхньодніпровська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.35-36), просила стягнути кошти з рахунків у банках, обслуговуючих суб’єкта господарювання – Державне підприємство «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» суму податкового боргу у розмірі 275 679,48грн. Позов обґрунтовано несплатою відповідачем узгоджених сум податкових зобов’язань, обчислених платником податку самостійно в поданих до ДПІ деклараціях з податку на додану вартість, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 271 158,00грн. На підставі ст.129 ПК України нараховано пеню у розмірі 4 521,48грн. Вказані суми позивач просить стягнути в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто кошти з рахунків у банках, обслуговуючих суб’єкта господарювання – Державне підприємство «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» (код ЄДРПОУ 14310483) на суму податкового боргу в розмірі 275 679,48 грн.

Не погодившись з постановою суду, Державне підприємство «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги положення п.87.9 ст.87 та ст.129 ПК України. Крім того, судом не встановлено, а позивачем не доведено. що податкова вимога була направлена відповідачу, що вказує на відсутність законних підстав для стягнення коштів.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що станом на 12.12.2014р., з урахуванням сплати відповідачем протягом жовтня – листопада 2014 року 20 537 грн., за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 271 158,00грн. (основне зобов’язання), який виник, у зв’язку із несплатою відповідачем у встановлений законом термін узгоджених сум грошових зобов’язань на підставі наступних документів:

- податкова декларація з податку на додану вартість від 20.10.2014 року, відповідно до якої відповідачем самостійно визначено грошове зобов’язання яке підлягає сплаті до державного бюджету;

- уточнююча податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2014 року, відповідно до якої відповідачем самостійно визначено грошове зобов’язання яке підлягає сплаті до державного бюджету.

Відповідно до ст.129 ПК України, на суму грошових зобов’язань, не сплачених у встановлені законодавством строки, відповідачу нарахована пеня в розмірі 4 521,48 грн.

Вказана заборгованість у розмірі 275 679,48грн. станом на час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що доказів погашення податкового боргу у повному обсязі (платіжні доручення) ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» не надано, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача та доведеність факту наявності заборгованості, прийшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог ДПІ щодо стягнення з ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» наявної заборгованості перед бюджетом у сумі 275 679,48грн. (основне зобов’язання 271 158,00грн. + пеня 4 521,48грн.) та достатності підстав для їх задоволення.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач не заперечує проти наявності податкового боргу, натомість, посилається на відсутність розрахунків, в тому числі й розрахунку пені.

Проте, в матеріалах справи, наявний розрахунок податкового боргу, з якого можливо встановити й розмір податкового боргу за основним зобов’язанням та розмір нарахованої пені. Також розрахунок містить й назви документів на підставі яких виник податковий борг (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні суду першої інстанції. Будь-яких заперечень на позов та на розрахунки матеріали справи не містять. В апеляційній скарзі відповідач також не наводить інших розрахунків ніж ті, які приведені податковим органом. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем процедури стягнення сум, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст.95ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу 05.08.2014р. було вручено податкову вимогу форми «Ю» №1013-25 від 04.08.2014 року на суму податкового боргу 135023,64грн. (а.с.6 зв.бік), про що свідчить підпис головного бухгалтера на даній вимозі.

До суду позивач звернувся 17.11.2014 року, тобто більше ніж через 60 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Враховуючи, що податковий борг, визначений в податковій вимозі, відповідачем добровільно сплачено не було, а законодавством не передбачено направлення іншої податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про дотримання позивачем порядку звернення до суду з даним позовом про стягнення коштів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов