Справа № 2605/12545/12
Суддя: Андрейчук Т. В.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа пр. №2-а/756/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Андрейчука Т.В.

при секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідачів Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, відділу земельних ресурсів Баришівського району Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та користувачем земельної ділянки, на якій він знаходиться. Будинок не був газифікований, а тому для вирішення цього питання у жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Баришівської районної державної адміністрації Київської області. З відповіді від 23 жовтня 2007 року №789, наданої відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Баришівської районної державної адміністрації Київської області Морозівському сільському голові, позивачеві стало відомо, що ОСОБА_3 без виготовлення проектної документації, з порушення генерального плану забудови с. Морозівка Баришівського району Київської області споруджено літню кухню. Ця літня кухня є об'єктом самочинного будівництва.

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Морозівського сільського голови з вимогою усунути йому перешкоди в користуванні землею загального користування, проведення газової мережі та облаштування автомобільного під'їзду до будинку АДРЕСА_1. За результатами розгляду заяви позивача виконавчий комітет Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області для перевірки того, чи збудована ОСОБА_3 літня кухня є об'єктом самочинного будівництва. На звернення виконавчого комітету сільської ради Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повідомила, що літня кухня була зведена у 1985 році, право власності на неї було оформлено ОСОБА_3 11 квітня 1990 року, тобто до набрання чинності законодавчих актів України, якими встановлено обов'язкове отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

19 жовтня 2009 року позивач знову звернувся з заявою до Морозівського сільського голови щодо вирішення питання газифікації його будинку та облаштування автомобільного під'їзду до нього, на що відповідачем рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду.

Після цього позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, яка у своєму листі повідомила його, літня кухня було побудована ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :13:022:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданим на підставі рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04.

Як стверджував ОСОБА_1, рішенням Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-05 у власність ОСОБА_3 було передано земельну ділянку, частина якої є проїздом та відноситься до земель загального користування, що суперечить положенням ЗК України.

З цих підстав позивач просив суд скасувати рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; визнати недійсним державний акт на праві власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91; зобов'язати відділ земельних ресурсів Баришівського району Київської області скасувати запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91; зобов'язати відділ земельних ресурсів Баришівського району Київської області скасувати запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, здійснений в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91; зобов'язати відділ земельних ресурсів Баришівського району Київської області скасувати запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_3, здійснений у Поземельній книзі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2011 року провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку було закрито.

До закінчення розгляду справи по суті представником позивача подано до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій він просив суд скасувати рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області скасувати запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, здійснений в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91; зобов'язати управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області скасувати запис у електронній (цифровій) та у паперовій формі про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, здійснений у Поземельній книзі.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали пред'явлений позов з урахуванням заяви про зміну позовних вимог.

Представник відповідача Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що її довіритель не виділяв ОСОБА_3 землі загального користування, оскаржуване рішення жодним чином не порушує права та законні інтереси ОСОБА_1, позаяк позивач вправі використовувати під'їзну дорогу до свого будинковолодіння, яка проходить АДРЕСА_3. З цих підстав позивач просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

За згодою позивача та його представника судом було замінено неналежного відповідача відділ земельних ресурсів Баришівського району Київської області належним - управлінням Дерземагентства у Баришівському районі Київської області.

Представник відповідача управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області у судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував у зв'язку з його необгрунтованістю, пояснив, що рішенням Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 його довірителеві надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. При ухваленні вказаного рішення органом місцевого самоврядування не було допущено порушень чинного на той момент земельного законодавства та прав суміжних землекористувачів. Також представник третьої особи зазначав, що до земельної ділянки ОСОБА_1 існує під'їзна дорога з можливістю заїзду усіх видів наземних колісних транспортних засобів. З цих підстав позивач просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 травня 1996 року ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 10-11). На даний час позивач є власником згаданого будинку та користувачем земельної ділянки, на якій він знаходиться.

ОСОБА_3 належать на праві власності житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Ч. 1 ст. 81 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з нормою ч. 3 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Реалізуючи своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки з земель комунальної власності, 04 квітня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області з заявою про надання їй у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,363 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 57).

Ч. 7 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Рішенням Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 передано безкоштовно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,3636 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, та надано згоду на розробку проекту їх відведення (т. 2, а. с. 58).

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (ч. 8, ч. 9 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

ТОВ "Гарант МКР" розроблено проект відведення земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, який було погоджено з усіма органами, визначеними ч. 9 ст. 118 ЗК України (т. 2, а. с. 52-71).

26 грудня 2009 року ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ №242165 на праві власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :13:022:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 72). У цей день ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ №242166 на праві власності на земельну ділянку площею 0,3636 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :13:022:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 73).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 83 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Ч. 3 ст. 83 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено землі комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність. Так, п.п. а) ч. 3 ст. 83 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заборонено передавати у приватну власність землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Із висновку судової земельно-технічної експертизи від 19 січня 2014 року №01/29/14-15, складеного експертом ОСОБА_4, вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3, частково знаходиться на території вуличної мережі с. Морозівка Баришівського району Київської області (т. 3, а. с. 162-181). Наведені обставини також підтверджуються генеральним планом с. Морозівка Баришівського району Київської області, листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 03 серпня 2012 року №06.1-34/12, відповіддю Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 07 вересня 2012 року на скаргу ОСОБА_1 (т. 3, а. с. , 179, 180, 200).

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що рішенням Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 у власність ОСОБА_3 було передано земельну ділянку, частина якої знаходиться на території вуличної мережі с. Морозівка Баришівського району Київської області (землі загального користування вказаного населеного пункту).

П.п. г) ч. 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Позаяк п.п. а) ч. 3 ст. 83 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органам місцевого самоврядування було заборонено передавати у приватну власність землі комунальної власності, які відносяться до земель загального користування населених пунктів, суд приходить до висновку, що рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, суперечило наведеній вище нормі ЗК України.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 2 ст. 70 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем Морозівською сільською радою Баришівського району Київської області на надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності ухвалення нею рішення від 12 квітня 2007 року №75-08-04 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність скасувати рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області скасувати запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, здійснений в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91; зобов'язання управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області скасувати запис у електронній (цифровій) та у паперовій формі про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, здійснений у Поземельній книзі, задоволенню не підлягають, оскільки правовою підставою для задоволення таких вимог є визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Натомість згаданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку на даний час є дійсним, позаяк провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №242165 від 26 грудня 2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_3 було закрито ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2011 року, з чим погодився і суд апеляційної інстанції (т. 1, а. с. 128-129, 161). Будь-яких доказів на підтвердження того, що державний акт на право власності на земельну ділянки визнаний недійсним, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ст. 93 КАС України витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, несе сторона, яка заявила клопотання про вчинення цих дій. Якщо клопотання про вчинення відповідних дій заявлено обома сторонами, витрати на них несуть обидві сторони порівну. Граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" передбачено, що витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, можуть бути компенсовані у сумі, що не перевищує 50% розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 3,40 грн, понесено витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи у сумі 6050,00 грн, які він просив компенсувати на його користь. Також ним заявлено до стягнення 5852,10 грн витрат, пов'язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи (ст. 93 КАС України).

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи на те, що судом задоволено позовні вимоги, що стосуються протиправності рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, судові витрати підлягають компенсації з бюджету с. Морозівка Баришівського району Київської області.

Таким чином, керуючись нормою ч. 1 ст. 94 КАС України, положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", суд присуджує з бюджету с. Морозівка Баришівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3,40 грн, витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи у сумі 6050,00 грн та 609,00 грн витрат, пов'язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи (1218,00 грн / 2 = 609,00 грн).

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. ст. 81, 83, 116, 118, 152 Земельного кодексу України, керуючись, ст. ст. 2, 17, 69, 70, 71, 87, 93, 94, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, управління Дерземагентства у Баришівському районі Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року №75-08-04 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджету с. Морозівка Баришівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 (три) гривні 40 (сорок) копійок, витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи у сумі 6050 (шість тисяч п'ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок, 609 (шістсот дев'ять) гривень 00 (нуль) копійок витрат, пов'язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення цієї постанови апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Андрейчук