Справа № 809/638/15
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа № 809/638/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 491,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 491,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті єдиного податку в сумі 1491,95 грн.

Представник позивача в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач судом повідомлений належним чином, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин та без повідомлення ним про причини неприбуття, хоча згідно частини 4 статті 33, частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що, із врахуванням положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи можливий за відсутності позивача і відповідача та розглянув справу в порядку письмового провадження на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.12.2006 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.6) та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Івано-Франківську як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до приписів пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

На підставі поданої відповідачем 24.01.2012 року заяви про застосування спрощеної системи оподаткування (а.с.14), відповідач перейшла на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності зі сплати єдиного податку, про що останньому видано свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_3 (а.с.13). Відповідно до вказаної заяви відповідач відноситься до першої групи платників єдиного податку, а ставка єдиного податку встановлена для відповідача згідно обраного виду господарської діяльності визначена в розмірі 7 % до розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пункту 294.1. статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

За змістом пунктів 293.1, 293.2 статті 293 згаданого Кодексу встановлені ставки єдиного податку ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

У відповідності до пункту 295.4. статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

В судовому засіданні встановлено, що Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведена камеральна перевірка своєчасності сплати єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 11.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 11.12.2013 року № 4618/09-15-17-1-11/НОМЕР_1 (а.с.11).

Перевіркою встановлено порушення відповідачем п.2 Указу президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 03.07.1998 р. за № 727/98 зі змінами та доповненнями, п.295.1 ст.295 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями.

На підставі акта перевірки позивач прийняв податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 13.01.2014 року за № , яким відповідачу визначено грошове зобов'язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 286,03 грн. за штрафними санкціями (а.с.12).

Оскільки, відповідачем у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура адміністративного узгодження податкового зобов'язання визначеного податковим повідомленням-рішенням форми "Р від 13.01.2014 року за № , суд приходить до переконання, що визначена сума податкового зобов'язання з єдиного податку є узгодженою.

Судом встановлено, що за період лютий-вересень 2014 року позивачем нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкове зобов'язання з єдиного податку в розмірі 1461,60 грн. з щомісячним платежем в сумі 182,7 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків (а.с.15).

Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового боргу з єдиного податку на момент розгляду справи становить 1491,95 грн., з яких: 29,47 грн. несплаченої суми штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.01.2014 року; 0,88 грн. пені, нарахованої на суму податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням; 1461,60 грн. боргу за поточними платежами.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську надсилалася відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 25.03.2014 року № 1161-25, яка згідно абзацу 3 пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України, вважається врученою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (а.с.9). На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Судом встановлено, що відповідач свої податкові зобов'язання належним чином не виконала та не сплатила до бюджету суму грошового зобов'язання з єдиного податку в розмірі 1 491,95 грн., що привело до виникнення заборгованості.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума податкових зобов'язань з єдиного податку в розмірі 1 491,95 грн. є податковим боргом відповідача, який нею не сплачено.

Заборгованість відповідача підтверджується корінцем податкової вимоги форми "Ф" від 25.03.2014 року за № 1161-25 (а.с.9), податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2014 року (а.с.12), довідкою про борг (а.с.8), довідками-розрахунком (а.с.7, 28), зворотнім боком облікової картки платника податків, що міститься в матеріалах справи (а.с.15).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач зобов'язана погасити податковий борг в розмірі 1 491,95 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1 491,95 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід бюджету податковий борг в сумі 1 491 (тисячу чотириста дев'яносто одну) гривню 95 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.