Справа № 826/17453/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними, визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними, визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач, не надавши в установлений строк достовірної, точної та повної інформації на запит позивача, своїми діями унеможливив реалізацію права останнього на отримання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Просив суд визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, які виразилися у реєстрації одержаних 10.06.2014 р. і 25.06.2014 р. запитів ОСОБА_2 від 05.06.2014 р. і 24.06.2014 на отримання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян; - визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва у наданні інформації на запит ОСОБА_2 від 05.06.2014 р. на отримання публічної інформації з підстав не передбачених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації; -зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва повторно розглянути запити ОСОБА_2 від 05.06.2014 р. на отримання публічної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації; - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва надати ОСОБА_2 запитуваний повний документ а саме засвідчену належним чином копію первинної виписки із акту огляду МСЕК з обох сторінок; - визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, щодо ненадання роз'яснення про можливість та порядок оскарження відмови у задоволенні запиту ОСОБА_2 від 05.06.2014 про доступ до публічної інформації незаконною; - визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, які виразилися у наданні відповіді не по суті запиту ОСОБА_2 від 24.06.2014 р. на отримання публічної інформації; - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 24.06.2014 на отримання публічної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації»; - визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, щодо не направлення запиту ОСОБА_2 на отримання публічної інформації від 24.06.2014 до належного розпорядника - Медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), де ОСОБА_2 проходив; - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва направити до належного розпорядника - Медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), де ОСОБА_2 проходив у відповідності до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації; - визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, щодо зазначення ним у відповіді на запит ОСОБА_2 від 24.06.2014 про можливість його оскарження у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян; - визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, щодо надання відповіді на запит ОСОБА_2 від 24.06.2014 на отримання публічної інформації з порушенням встановлених Закону України «Про доступ до публічної інформації» строків.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач 05.06.2014 року звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, в якому просив надати засвідчену належним чином копію виписки із акту огляду у МСЕК (первинна). Вказаний запит було одержано відповідачем 10.06.2014 та зареєстровано за №12/07.

Відповідачем 11.06.2014 року надано відповідь №9624/08, до якої долучено першу сторону (лицьову) виписки з акту огляду МСЕК Сер. ВТЭ-122 №027259 про встановлення позивачу третьої групи інвалідності.

Позивач 24.06.2014 року направив відповідачу повторний запит на отримання публічної інформації, в якому просив надати засвідчену належним чином копію первинної виписки із акту огляду у МСЕК з обох сторінок. Також позивач зазначив, що на попередній запит було надано запитувану виписку лише з лицьового боку.

Повторний запит позивача було одержано відповідачем 25.06.2014 року та зареєстровано за №15/07.

Відповідачем 01.07.2014 року було надано відповідь №11091/08, якою повідомлялось, що на другій стороні довідки виписки із акта засвідчення МСЕК зазначено діагноз, який встановлюється відповідною медико-соціальною експертною комісією, де позивач проходив огляд, а тому для отримання даних про його діагноз та причину інвалідності, позивачу необхідно звернутися до вищезазначеної установи. Окремо роз'яснено право звернутись до вищого державного органу в порядку підлеглості або безпосередньо до суду у випадку не згоди з рішенням відповідача, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом інформаційних запитів від 05.06.2014 року та від 24.06.2014 року є надання виписки із акту огляду у МСЕК стосовно позивача.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

З системного аналізу викладеного вбачається, що звернення позивача із запитом про надання виписки із акта огляду у МСЕК, яка стосується позивача, тобто із запитом щодо реалізації своїх соціально-економічних інтересів, не є інформаційним запитом в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а підлягає вирішенню відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», що і було вчинено відповідачем.

Передбачене статтею 1 Закону України «Про звернення громадян», право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими статтями 14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Враховуючи вищенаведене та оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», який на дані правовідносини не поширюється, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, з огляду на приписи частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», судом оцінка дій відповідача в межах Закону України «Про звернення громадян» не надається, оскільки надання такої оцінки можливе у разі пред'явлення окремого позову в межах правовідносин, пов'язаних із розглядом звернення позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року №К/9991/52036/12.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05 березня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.