Справа № 359/8377/2014
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/8377/2014 Головуючий у 1-й інстанції: Величко В.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському району Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському району Київської області про зобов'язання призначення пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському району Київської області про визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах; визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи за період з 1 квітня 1983 року по 26 березня 2000 року, визнавши загальний стаж роботи на посаді тракториста у сфері виробництва сільськогосподарської продукції з 1 квітня 1983 року по дату звернення, тобто до 25 жовтня 2013 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову у задоволенні позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2013 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, оскільки досяг пенсійного віку і має необхідний стаж роботи на посаді, який дає право на отримання такого виду пенсії, згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 4188 від 26 грудня 2013 року Управління повідомило позивача про неможливість зарахувати стаж роботи на пільгових умовах на посаді тракториста в СТ «Агрофірма Рогозів», у зв'язку з тим, що не підтверджено безпосередню зайнятість у виробництві с/г продукції.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на наступне.

Згідно п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 pоку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.п.1, 2 роз'яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз'яснення.

Єдина назва професії «тракторист - машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Крім того, згідно положень частини першої статті 101 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону від 17.01.2002 року №2981-ІІІ), підпункту 5 пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011 (із змінами, внесеними згідно з Указом Президента № 141/2013 від 18.03.2013), органам, що призначають пенсії, надавалось право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проводити планові, а у випадках, передбачених законом, позапланові перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів, пов'язаних із нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, призначенням пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, та отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема, письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем, на виконання вище згаданих нормативних актів, не вживалися заходи направлені на перевірку відомостей вказаних у трудовій книжці позивача щодо його роботи в оспорюваний період.

Із записів в трудовій книжці ОСОБА_2 вбачається, що він з 01 квітня 1983 року по 20 січня 2003 року безперервно працював трактористом.

Крім того, архівною довідкою від 19 березня 2013 року № 04-27/31 на заяву позивача від 18 лютого 2013 року підтверджено, що в особових рахунках по обліку заробітної плати здійснювались систематичні нарахування, з березня 1983 р по грудень 1997р., а отже ще раз підтверджено безпосередню зайнятість ОСОБА_2 на посаді тракториста.

При цьому, відсутність в первинних документах роботодавця, який на час звернення працівника за призначенням пенсії ліквідований, доказів щодо безпосередньої зайнятості тракториста-машиниста у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства у зв'язку із закінченням терміну зберігання зазначених документів або з інших причин, які не залежать від позивача, не може позбавити останнього його конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському району Київської області залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.