Справа № 810/6413/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6413/14 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів: Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від "08" грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Садівницьке товариство "Арсеналець-6" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, терті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Садівницьке товариство "Арсеналець-6" просила суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Обухівської районної держаної адміністрації Київської області №1531 від 27.11.2009 "Про затвердження матеріалів попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради";

- визнати протиправними дії Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області по погодженню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3 (земельна ділянка площею 0,0192 га, розташована у Обухівському районі Київській області на території Підгірцівської сільської ради, кадастровий номер :03:032:0112); ОСОБА_4 (земельна ділянка площею 0,1200 га, розташована у Обухівському районі Київської області на території Підгірцівської сільської ради, кадастровий номер :03:031:0142); ОСОБА_5 (земельна ділянки площею 0,0662 га, розташована у Обухівському районі Київської області на території Підгірцівської сільської ради, кадастровий номер :03:032:0109); ОСОБА_6 (земельна ділянка площею 0,0456 га, розташована у Обухівському районі Київської області на території Підгірцівської сільської ради, кадастровий номер :03:032:0108);

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №317 від 12.03.2010 в частині затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №316 від 12.03.2010 в частині затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- визнати протиправними дії Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області щодо державної реєстрації права власності на відповідні земельні ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- зобов'язати Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки із перерахованими вище кадастровими номерами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- зобов'язати Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області скасувати державну реєстрацію таких земельних ділянок.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2014року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 08.12.2014 року та прийняте нове рішення, яким задовольнити позов. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником земельних ділянок в садівницькому товаристві "Арсеналець-6".

Позивачем на підтвердження наявності у неї права власності надано суду копії договорів купівлі-продажу:

- від 05.09.2007 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, предмет договору - земельна ділянка площею 370 квадратних метрів, належна продавцю на праві приватної власності на підставі державного акта серії IV-КВ №077400. Межі визначені у такому акті як ділянка НОМЕР_1: від А до Б - землі надані ОСОБА_8, від Б до В - ОСОБА_9, від В до Г - "Арсеналець-6", від Г до А - землі Київського держлісгоспу;

- від 05.09.2007 між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, предмет договору- земельна ділянка площею 290 квадратних метрів, належна продавцю на праві приватної власності на підставі державного акта серії IV-КВ №108604. Межі визначені у такому акті: від А до Б - землі надані ОСОБА_9, Б до В - ОСОБА_11, В до Г - ОСОБА_12, Г до Д - ОСОБА_13, від Д до Е - не зазначено, від Е до Є - землі Підгірцівської сільської ради, від Є до А - землі ОСОБА_7;

- від 05.09.2007 між ОСОБА_12 та ОСОБА_2, предмет договору - земельна ділянка площею 510 квадратних метрів, належна продавцю на праві приватної власності на підставі державного акта серії IV-КВ №108650. Межі визначені у такому акті як ділянка НОМЕР_1: від А до Б - землі "Арсеналець-6", від Б до В - ОСОБА_14, від В до А - землі ОСОБА_15

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в вересні 2009 році треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області із заявами про виділення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель запасу Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Висновками Управління земельних ресурсів у Обухівському районі від 24.09.2009 №03-15/3254, Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Обухівської РДА від 05.10.2009 №464, Державного закладу "Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров'я України" від 17.11.2009 №03/02-5206, Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації від 08.10.2009 №3/10437/02 та Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області від 15.10.2009 №06-13/9651 погоджено місце розташування земельних ділянок намічених до відведення у власність 6-ти громадянам, у тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

За результатами розгляду заяв та вказаних вище висновків Обухівська РДА Київської області прийняла розпорядження від 27.11.2009 №1531 "Про затвердження матеріалів попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради", яким затвердила матеріали попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок, намічених до відведення у власність 6-ти громадянам, у тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, для ведення індивідуального садівництва та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказаним громадянам.

На підставі зазначеного розпорядження ТОВ "ІМІР" було розроблено третім особам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Вказані проекти були погоджені висновками Управління Держкомзему у Обухівському районі Київської області, Відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Державного закладу "Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров'я України", Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області, Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації.

У лютому 2010 року ТОВ "ІМІР" передало вказані проекти на затвердження голові Обухівської районної державної адміністрації Київської області.

Згідно з розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 12.03.2010 № 316 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 3-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради" було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, зокрема, ОСОБА_6, ОСОБА_5, для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради та передано у власність вказані земельні ділянки ОСОБА_6, площею 0,0635 га та ОСОБА_5площею 0,0662 га.

Згідно з розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 12.03.2010 № 317 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 3-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради" було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради та передано у власність вказані земельні ділянки ОСОБА_4 площею 0,1200 га та ОСОБА_3 площею 0,0496 га.

Позивач вважає, що Обухівська РДА та Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області не мали законних підстав погоджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки вказані земельні ділянки третіх осіб накладались на земельну ділянку позивача, а тому, на думку останньої, оспорюваними розпорядженнями та діями щодо погодження проектів землеустрою порушується її право на користування земельними ділянками.

Не погоджуючись із вищевикладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Київський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про місцеві державні адміністрації" (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до статті 13 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, пов'язаних з використанням землі, природних ресурсів і охорони довкілля, та віднесено розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

Стаття 6 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про місцеві державні адміністрації" визначає, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно пункту 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Аналіз положень Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації" свідчить, що місцеві державні адміністрації при вирішенні питань у галузі земельних відносин, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції. Як суб'єкти владних повноважень місцеві державні адміністрації вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної державної адміністрації із зазначенням цільового призначення земельної ділянки, її орієнтовних розмірів, а також додають до нього відповідні графічні матеріали.

Районна державна адміністрація розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Приписами частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Згідно частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (або про відмову у передачі земельної ділянки у власність або користування).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів розгляду заяви громадянина про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

При цьому, як вбачається зі змісту статті 118 Земельного кодексу України, розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також його експертиза мають на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання земельної такої ділянки громадянину.

З'ясування таких обставин є обов'язком органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що передує прийняттю рішення про надання громадянам безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

З матеріалів справи судом встановлено, що у 2009-2010 роках ТОВ "ІМІР" виготовлено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі - проект землеустрою).

Проекти землеустрою погоджено висновками Управління Держкомзему у Обухівському районі Київської області, Відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Державного закладу "Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров'я України", Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області, Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації.

За результатами розгляду проектів землеустрою Обухівською РДА Київської області прийнято розпорядження від 12.03.2010 № 316 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 3-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради" та № 317 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 3-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради", якими було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради та передано у власність земельні ділянки ОСОБА_6 площею 0,0635 га, ОСОБА_5 площею 0,0662 га, ОСОБА_4 площею 0,1200 га та ОСОБА_3 площею 0,0496 га.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, на підставі оскаржуваних розпоряджень третім особам були видані державні акти на право власності: ОСОБА_3 серії ЯЛ №848928, ОСОБА_4 серії ЯЛ №848925, ОСОБА_5 серії ЯЛ №848924, ОСОБА_6 серії ЯЛ №848923.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статей 3, 8, 19 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи публічно-правові функції у сфері надання земельної ділянки у власність, Обухівська районна державна адміністрація діяла як орган виконавчої (публічної) влади і повинна була ухвалювати свої рішення в межах чинного на той час законодавства.

Громадяни, звернувшись до компетентного органу із заявами про виділення їм у власність земельної ділянки, виконали всі передбачені чинним на той час законодавством України вимоги (розробка проекту землеустрою, погодження та отримання висновків компетентних органів тощо), що стало підставою для надання їм земельних ділянок у власність та видачі Державних актів про право власності на землю.

У відповідності до частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України єдиною підставою відмови у погодженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

При винесенні оскаржуваних розпоряджень відповідачем досліджувались проекти землеустрою, виготовлені ТОВ "ІМІР", щодо відведення земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради саме на предмет відповідності його положенням чинного законодавства.

Судом також було встановлено, що вказані проекти були погоджені відповідними органами, під час їх розробки і затвердження, а порушень земельного законодавства не виявлено.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Колегія суддів зазначає, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з його прийняттям прав, свобод та інтересів фізичних осіб або юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, отримання висновків від уповноважених органів державної влади щодо можливості передачі громадянам у власність чи користування земельних ділянок, а також експертиза проекту з метою з'ясування обставин, що перешкоджають відчуженню земельних ділянок або визначають умови її використання, подальше затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за відсутності обставин, які унеможливлюють відведення земельної ділянки громадянам, в принципі не можуть призвести до порушення прав держави, адже є обов'язковою складовою визначеної Земельним кодексом України процедури відчуження державою земельної ділянки чи передачі її у користування громадянам.

Перешкоджання органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у здійсненні ним передбаченої законом процедури, а також примушування до припинення реалізації передбаченої законом компетенції і прийняття незаконного та необґрунтованого рішення є протиправним втручанням в діяльність відповідного суб'єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що розпорядження районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за своєю правовою природою є індивідуальними актами застосування норм права (правозастосовчими актами індивідуальної дії), які за юридичними наслідками відносяться до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди на розробку проекту, затвердження проекту та передачу у власність земельних ділянок), є виконаними в силу самого факту їх прийняття, а тому є такими, що вичерпали свою дію одночасно з їх прийняттям.

Розпорядження про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність громадянам як адміністративні акти, що вичерпали свою дію, не можуть бути скасовані чи змінені.

Аналогічна правова позиція розкрита в рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в якому суд Конституційний Суд України постановив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таких саме висновків, щодо віднесення розпоряджень голів місцевих державних адміністрацій, як і оскаржуваних розпоряджень, до ненормативних правових актів дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.03.2012.

З приводу доводів позивача, що оскаржуваними розпорядженнями погоджено проекти землеустрою та передано у власність третім особам земельні ділянки, які накладаються на земельну ділянку позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно заперечень Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, останній пояснив, що відповідно до індексно-кадастрової карти Обухівського району, програмного забезпечення ведення чергового кадастрового плану та інших графічних матеріалів (ортофотоплан) земельні ділянки ОСОБА_4 (кадастровий номер :03:031:0142), ОСОБА_3 (кадастровий номер :03:032:0112), ОСОБА_5.(кадастровий номер :03:032:0109) та ОСОБА_6 (кадастровий номер :03:032:0108) розташовані за межами Садівницького товариства "Арсеналець-6".

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що земельні ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 розташовані на території Садівницького товариства "Арсеналець-6" та накладаються на земельну ділянку позивача.

Обов'язок доказування визначений у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, частина перша даної норми встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, під час судового розгляду позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідачів.

Водночас, за наслідком судового розгляду справи суд дійшов висновку, що Обухівська РДА приймаючи розпорядження від 27.11.2009 №1531, від 12.03.2010 № 316, № 317 та Управління Держземагентства в Обухівському районі Київської області погоджуючи проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок третім особам діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У зв'язку з цим, судом не встановлено порушень відповідачами вимог частини другої статті 19 Конституції України, а також вимог земельного законодавства та, як наслідок, порушень інтересів позивача.

Як встановлено судом, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області виготовлено та погоджено у відповідності до вимог чинного законодавства, а розпорядження про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та про їх погодження не можуть бути скасовані судом, оскільки прийняті відповідачем правомірно та вичерпали свою дію.

Враховуючи, що позовні вимоги про зобов'язання Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області та реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області вчинити певні дії є похідними від позовних вимог про скасування оскаржуваних розпоряджень, зазначені вимоги позивача також не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від « 08» грудня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від « 08» грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС України та може бути оскаржена в двадцятиденний термін шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.