Справа № 806/4966/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"11" березня 2015 р. Справа № 806/4966/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін: від позивача - Процюк О.В. від відповідача - Зеленова Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач - Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулось до суду з позовом в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі Житомирська ОДПІ) від 20.10.2014 року № №.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Житомирської (ОДПІ) від 20.10.2014 р. №.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про відмову в позові.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення відповідача прийнятті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятих рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

У вересні 2014 року Житомирською ОДПІ проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень, травень 2014 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок платника у банку за червень, липень 2014 року, за результатами якої складено акт № 6071/06-25-15-01/37546647 від 02.10.2014 року (т. 1 а.с.13-37).

В якому зафіксовано порушення позивачем п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" безпідставно віднесено до податкового кредиту ПДВ за лютий 2014 року в сумі 2936914,92 грн., за березень 2014 року в сумі 1588133,18 грн. по ТОВ "Грандзембуд" в результаті чого завищено від"ємне значення по декларації з ПДВ за лютий 2014 року на суму 2315474 грн., за березень 2014 року на суму 2085262 грн. та занижено позитивне значення за лютий 2014 року в розмірі 621441 грн. та п. 200.1 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" завищено суму ПДВ, яку підприємство заявило до бюджетного відшкодування за березень 2014 року в сумі 2315474 грн.

На підставі вказаного акту 02.10. 2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 13.08.2014 про збільшення суми грошового зобов"язання з податку на додану вартість в загальній сумі 932162 грн. в тому числі 621441 грн. - за основним платежем, 310721 грн. - за штрафними санкціями (а.с.12);

№ від 13.08.2014 про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов"язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3473211 грн. в тому числі 2315474 грн. зменшена сума бюджетного відшкодування, 1157737 грн. - штрафні санкції (а.с.11).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу господарських операцій контролюючий орган зробив висновки про безпідставне віднесення позивачем до податкового кредиту ПДВ за червень, липень 2014 року та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень, липень 2014 року, згідно акту перевірки, стало невизнання податкового кредиту за операціями ТДВ "ЖЛ" з отримання будівельних робіт від ТОВ "Грандзембуд". В акті перевірки зазначено, що позивачем до перевірки надано документи по взаємовідносинах з зазначеним контрагентом, однак оформлені з порушенням вимог закону.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського облік фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів, зобов'язань і власного капіталу підприємства.

Первинні документи - це документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Первинні документи мають бути складені в момент проведення кожної господарської операції або, якщо це не можливо, безпосередньо після її завершення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ТОВ "Грандзембуд" (Підрядник) укладено договір підряду з капітального будівництва №15 від 08.02.2013 (том 1, а.с.21-27).

За умовами вказаного договору Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов виконання організації будівельних робіт прибудови до цеху №3 Замовника, який знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, 67 (т. 1 .с. 38).

У відповідності до п. 2 Договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією та виконуються поетапно відповідно до кожного окремого замовлення та кошторису, які визначаються в додатках та додаткових угодах до цього Договору, що є невід'ємною його частиною.

Окрім того, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ТОВ "Грандзембуд" (Підрядник) укладено та підписано додаткові угоди до договору підряду в капітальному будівництві №15 від 08.02.2013 року, а саме: №1 від 08.02.2013 року (т. 1 а.с. 45) та №2 від 05.03.2013 року (т. 1 а.с. 46).

На виконання умов Договору підряду, Замовником затверджено, а Підрядником погоджено: план виділення капітальних вкладень для виконання робіт по прибудові до головного виробничого корпусу підприємства ТДВ "ЖЛ" на 2013-2014 рр. (т. 1 а.с.47-48), графік будівельних робіт по об'єкту (т. 1 а.с.49), графік робіт з реконструкції будівель та споруд необхідних для покращення технічного стану підприємства на період 2013-2014 рр. (т. 1 а.с.50).

Виконання умов договору підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ - 2в (т. 2 а.с.10 ) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ - 3 (т.2 а.с.9 ), що підтверджують виконання умов договору у період, що перевірявся податковим органом.

На підтвердження виконання договірних відносин ТОВ "Грандзембуд" виписані податкові накладні від 30.06.2014 року №1 та № 2 (т. 2 а.с.40-41).

Податкові накладні оформлені належним чином та відповідають вимогам Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, із змінами і доповненнями, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Податкова накладна від 30.06.2014 року №1 (т. 2 а.с.41) у відповідності до приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем подана до податкового органу разом з заявою за формою 8 Додатку до податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року (т. 1 а.с. 63-64).

Крім цього, в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Грандзембуд" не має можливості виконати обсяг робіт, які зазначено в актах виконаних будівельних робіт чисельністю працюючих 4 чоловіки (т. 1 а.с.30).

Встановлено, що згідно повідомлення від 08.02.2013 №1/1-2 та від 02.04.2013 №5/1-2 ТОВ "Грандзембуд" повідомлено ТДВ "ЖЛ" про залучення для виконання робіт по Договору субпідрядника ТОВ "Ренесанс Капітал Інвест" та ТОВ "Ренесанс Кепітал Інвест" (том 1, а.с.34-35).

Відповідно до ч.1 ст. 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ч. 2 ст. 838 Цивільного кодексу України, генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" (далі - Постанова) встановлено, що істотними умовами договору підряду є порядок залучення субпідрядників.

Відповідно до п. 30 Постанови, Підрядник має право залучати до виконання договору підряду третіх осіб (субпідрядників) за згодою Замовника.

Порядок залучення до виконання робіт субпідрядників, передбачений пунктами 61-65 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, згідно п. 61 якої Підрядник може, якщо інше не встановлено договором підряду, залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників). При цьому договори субпідряду укладаються та виконуються з дотриманням вимог, визначених цими Загальними умовами. Підрядник відповідає за результати роботи субпідрядників і виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Пунктом 63 Постанови встановлено, що Генеральний підрядник у порядку, встановленому договором підряду, погоджує із замовником питання про залучення до виконання робіт субпідрядників. Замовник може відмовити у такому погодженні з письмовим обґрунтуванням свого рішення.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем та його контрагентом дотримано вимог закону щодо залучення субпідрядних організацій, висновки контролюючого органу про те, що ТОВ "Грандзембуд" не має можливості виконати обсяг робіт, які зазначено в актах виконаних будівельних робіт чисельністю працюючих 4 чоловіки є безпідставними, оскільки вказані роботи виконувались субпідрядними організаціями, залученими ТОВ "Грандзембуд" до будівництва об'єкта.

Крім того, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договори про надання послуг з ведення технічного нагляду по об'єкту: "Реконструкція виробничих приміщень підприємства ТДВ "ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в м. Житомирі", а саме: №16/4/13 від 16.04.2013 року (т. 2 а.с. 5-8), №9/04/13 від 09.04.2013 року (т. 2 а.с.1-4).

Згідно із вказаними договорами Замовник доручає, а Виконавець зобов"язується здійснити технічний нагляд за будівництвом об"єкту: "Реконструкція виробничих приміщень підприємства ТДВ "ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в м. Житомирі". Здійснення технічного нагляду за будівництвом об"єкту виконується у відповідності з Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об"єктів архітектури, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2007 №903.

Листом від 24.06.2014 року ФОП ОСОБА_5 повідомив відповідача, про те, що для виконання будівництва ТОВ "Грандзембуд" залучались субпідрядні організації, а також те, що обсяг та вартість виконаних будівельних робіт відповідає формам КБ- 2, КБ-3.

Встановлено, що використання актів по формі КБ-2 та КБ-3 передбачено п. 49 Договору підряду №15 від 08.02.2013 та додаткових угод до нього.

Примірні форми КБ- 2 та КБ - 3 затвердженні наказом Мінрегіону від 04.12.2009 №554.

Так, відповідно до приписів вказаного Наказу, будівельні роботи - це будівельні, монтажні, пусконалагоджувальні та інші роботи, що виконуються під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального та поточного ремонту будівельних споруд.

Згідно роз'яснення ДП "Укрдержбудекспертиза", взаєморозрахунки за виконані обсяги будівельних робіт, які проведені за бюджетні кошти і кошти установ державної форми власності, проводяться обов'язково на підставі форм КБ- 2, КБ -3.

Водночас, для підприємств, що виконують роботи за рахунок інших джерел фінансування, застосування примірних форм КБ-2, КБ-3 є рекомендованим. У цих випадках може складатися інший документ, форма якого зазначається у договорі підряду.

Встановлено, що будівельні роботи проведені позивачем за власні кошти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначення для суб"єктів господарювання, які здійснюють будівельні роботи за власний рахунок у формах звітності КБ -2 та КБ-3 субпідрядників, не є обов"язковою.

Відповідно до п. 14 Наказу Міністерство доходів і зборів України, від 14.01.2014, №10 "Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" до розділу I податкової накладної вносяться дані у розрізі номенклатури постачання товарів/послуг, а саме: до графи 3 - номенклатура товарів/послуг продавця.

Таким чином, жодних вимог щодо застосування у реквізиті "номенклатура" в податкових накладних Національного класифікатора України "Державний класифікатор продукції та послуг" та наведення інформації про коди з цього класифікатора ні Податковий кодекс України, ні Порядок заповнення податкової накладної не містить.

Крім того, пунктом 1 Порядку визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі. Водночас, п. 8 встановлено, що податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати ПДВ у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання і оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарської діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого нарахованого у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно заявлено до бюджетного відшкодування за червень 2014 року суму 1454235 грн. та за липень 2014 року 477462 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень відповідно до вимог ст. 71 КС України не надав суду достатніх беззаперечних доказів обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірність прийнятих ним рішень.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2014, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" вул.Щорса,67,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,