Справа № 826/8758/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8758/14 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про визнання нечинним розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві та просила визнати нечинним розпорядження Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про відмову у наданні державної допомоги сім'ям з дітьми від 24.03.2014 та призначити їй додатковий строк, тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про призначення одноразової допомоги при народженні дитини.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що пропущення строку звернення до відповідача із заявою про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми зумовлено необхідністю приведення документів, необхідних для подання такої заяви, до вимог законодавства, а саме: виправлення помилки у актовому записі про народження ОСОБА_4 (сина позивачки) в частині зазначення прізвища матері.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним актовим записом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 12 січня 2013 року №74.

03 Лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За наслідками розгляду звернення позивачки Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації видано розпорядження від 24.03.2014 №04212 про відмову у призначені і виплаті зазначеної допомоги на підставі положень, закріплених у Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, - оскільки звернення за її призначенням надійшло пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством, яке регулює дані правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, та, на відміну від інших нормативно-правових актів, не передбачено можливості поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини у випадку пропуску такого з будь-яких причин, - з огляду на що дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного розпорядження відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право сімей з дітьми на державну допомогу мають громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Призначення і виплата державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі по тексту - Порядок №1751 у відповідній редакції), якою затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 11 зазначеного Порядку для призначення допомоги при народженні дитини органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи: заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінпраці; копія свідоцтва про народження дитини; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану, або довідка для призначення допомоги при народженні дитини, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад.

Положеннями статті 11 цього Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлені умови призначення допомоги при народженні дитини, зокрема, згідно частини 3 вказаної статті допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Аналогічні положення містяться у Порядку №1751.

Тобто, чинним законодавством визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме: звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, та, на відміну від інших нормативно-правових актів, не передбачено можливості поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини у випадку пропуску такого з поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 травня 2013 року №К/9991/31754/12.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою було пропущено визначений статтею 11 цього Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» строк звернення із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Доводи апелянта про те, що несвоєчасність звернення за призначенням допомоги при народженні дитини обумовлено неналежним оформленням свідоцтва про народження та тривалістю виправлення помилок у ньому, що, на його переконання, свідчить про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про призначення одноразової допомоги, і, як наслідок, свідчить про наявність підстав для відновлення цього строку в судовому порядку, не ґрунтуються на нормах законодавства, яке у спірних правовідносинах не передбачає самої можливості поновлення цього присічного строку.

Посилання апелянта на норми Конституції України та міжнародного законодавства не спростовують обов'язку дотримання певного, законодавчо визначеного порядку звернення за допомогою та її документального оформлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при винесенні оскаржуваного розпорядження діяв у відповідності до вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а тому правові підстави до його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 13 брезня 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С