Справа № 9101/85151/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2013 рокусправа № 2а-11218/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Нагорної Л.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Антіпової В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-11218/10/0470 за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради до Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області в особі його правонаступника - Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, за участі прокуратури м. Дніпропетровська про скасування постанови № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради щодо скасування постанови Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області від 13.08.2010 р. № 15-5/3.12-047 про застосування економічних санкцій, якою за перевитрати електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми питомної витрати електроенергії на очищення стічних вод та на транспортування стічних вод за результатами роботи у 2009 році відносно МКВП "Дніпроводоканал" застосовно енергетичний збір в сумі 2 311 897,93 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на безпідставність викладених у акті перевірки № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р. висновків Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області стосовно стану використання паливно-енергетичних ресурсів МКВП "Дніпроводоканал" у період з 02.08.2010 р. по 20.08.2010 р., у зв'язку з чим вважає незаконним винесені на підставі зазначеного акту припис відповідача від 13.08.2010 р. та постанову про застосування економічних санкцій № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р. на суму 2 311 897,93 грн. Апеляційна скарга позивача мотивована неврахуванням судом фактичних обставин, які свідчать про відсутність в діях МКВП "Дніпроводоканал" ознаків марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів та нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів, визначення яких закріплені в Законі України "Про енергозбереження", також як і не враховано, що виявлена під час перевірки помилка у статистичному звіті форми 11 МТП за 2009 рік щодо обсягу перекачки стоків (замість 88 005,8 тис. м3 зазначено 83 005,8 м3), була самостійно виправлена МКВП "Дніпроводоканал" шляхом надіслання до Головного управління статистики в Дніпропетровської області виправленого статистичного звіту форми 11 МТП за 2009 рік. Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що 23.02.2006 р. порушено провадження у справі про банкрутство МКВП "Дніпроводоканал" (справа № Б15/33/06) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, отже, враховуючи норми ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вважає нарахування відповідачем штрафних санкцій у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів протиправним. Посилаючись на вказані обставини у їх сукупності, позивач просить скасувати постанову відповідача про застосування економічних санкцій № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, на скасуванні постанови суду першої інстанції, і прийнятті нової постанови про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яку просили залишити без змін вказуючи на те, що під час судового розгляду вимог позивача у цій справі повністю підтверджений факт перевищення позивачем встановленої норми питомих витрат електроенергії на очищення та транспортування стічних вод, та те, що позивач не скористався своїм правом коригування встановлених норм питомих витрат з урахуванням результуючого впливу обсягів виробництва, погодних та інших зовнішніх факторів об'єктивного характеру, що свідчить про законність оскаржуваної у цій позивачем постанови про застосування економічних санкцій № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р. Вказують також на безпідставність доводів позивача про дію мораторію на задоволення кредиторських вимог МКВП "Дніпроводоканал", оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, і тому не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Залучений до участі у справі судом першої інстанції прокурор, в судове засідання за викликом апеляційної інстанції не прибув, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, у зв'язку з чим, з урахуванням думки сторін по справі, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, як така, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Як вбачається із змісту судового рішення першої інстанції, позиція суду ґрунтується на доведеності з боку відповідача правомірності постанови від 13.08.2010 р. № 15-5/3.12-047, як такої, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, за наявності факту перевитрат МКВП "Дніпроводоканал" електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми питомної витрати електроенергії на очищення стічних вод та на транспортування стічних вод за результатами роботи у 2009 році.

Так, на підтвердження обґрунтованості висновків Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області в особі його правонаступника - Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України в частині перевищення позивачем питомих витрат електроенергії на очищення стічних вод на 704,629 тис. кВтгод ((343,7-338,4)*132 948,9), суд першої інстанції вказує на відсутність з боку позивача заперечень проти факту перевищення питомих витрат електроенергії на очищення стічних вод, а правомірність висновків відповідача в цій частині мотивована судом першої інстанції тим, що: згідно затверджених заступником Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Сєргєєвим В.В., погоджених 22.05.2009 р. Головою Національного Агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів Бєляєвим О.А., і підписаних начальником МКВП "Дніпроводоканал" Корженко П.П. та начальником Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації Білоусовим А.П. загальновиробничих норм питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2009 рік (а.с. 14), норма питомих витрат електроенергії на очищення стічних вод на 2009 рік становить 338,4 кВт.год. на одиницю виміру продукції; а згідно наданих позивачем до Головного управління статистики у Дніпропетровській області звіту про результати використання палива та електроенергії за січень-грудень 2009 року форми 11 МТП (а.с. 60-61), на біологічну очистку стічних вод позивачем у 2009 році було витрачено 132 948,9 кВт, при фактичній витраті електроенергії на одиницю продукції - 343,7 кВт.год.

Вважаючи правильними висновки відповідача про завищення МКВП "Дніпроводоканал" питомих витрат електроенергії на транспортування стічних вод на 1 069,115 тис. кВтгод ((275,6-262,72)*83 005,8), суд першої інстанції виходив з того, що вказані висновки ґрунтуються на інформації із звіту позивача про використання ТЕР за 2009 рік, де обсяг витраченої електроенергії на транспортування стічних вод підприємством у 2009 році становить 83 005,8 кВт. при фактичній витраті електроенергії на одиницю продукції - 275,6 кВт., при тому, що за затвердженими загальновиробничими нормами питомих витрат палива, теплової та електричної енергії МКВП "Дніпроводоканал" на 2009 рік, погодженими 02.06.2009 р. Головою Національного Агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів Бєляєвим О.А. і підписаними начальником МКВП "Дніпроводоканал" Корженко П.П. та начальником Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації Білоусовим А.П. (а.с.13) - норма питомих витрат електроенергії на транспортування стічних вод на 2009 рік для підприємства становить 262,7 кВт.год. на одиницю виміру продукції.

Доводи позивача на спростування вищенаведених висновків відповідача, які саме і слугували підставою для прийняття оскаржуваної у цій справі постанови від 13.08.2010 р. № 15-5/3.12-047 про застосування економічних санкцій в сумі 2 311 897,93 грн. - судом першої інстанції не були прийняті до уваги у зв'язку з відсутністю їх документального та нормативного обґрунтування (стосовно перевищення питомих витрат електроенергії на очищення стічних вод), та у зв'язку коригуванням позивачем показників статистичних даних шляхом подання до органу статистики випраленого звіту форми 11 МТП за 2009 рік після проведення перевірки, ознайомлення з її результатами та винесення відповідачем оскаржуваної постанови № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р..

Пояснення позивача щодо відсутності об'єктивної можливості зменшення величини споживання електроенергії в 2009 р., а також екологічної обґрунтованості споживання електроенергії в 2009 р. на рівні 2008 р. внаслідок різкого зменшення обсягів стічних вод, судом першої інстанції не були прийняті до уваги з тих підстав, що норми витрат палива, теплової та електроенергії на 2009 рік, в яких встановлено норму витрат електроенергії на очищення стічних вод, були затверджені НАЕР 22.05.2009 р., та підписані керівником підприємства, а позивач не скористався правом коригування встановлених норм питомих витрат ПЕР з урахуванням результуючого впливу цих факторів на основі міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, яке передбачено п. 7.12 Основних положень з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затверджених наказом Державної інспекції з енергозбереження № 112 від 22.10.2002 р.

Твердження позивача щодо неправомірності застосування відповідачем економічних санкцій за перевищення питомих витрат електроенергії на транспортування стічних вод, у зв'язку з помилковим визначенням у статистичному звіті форми 11 МТП на 2009 рік обсягів перекачки стічних вод у 2009 році на рівні 83 005,8 тис.м3 замість 88 500,8 тис. м3, що призвело до формального перевищення фактичних питомих витрат споживання електроенергії - суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки норму витрат електроенергії на транспортування стічних вод на 2009 рік було затверджено НАЕР 02.06.2009 р., та підписано керівником підприємства, а корегування показника по перекачці стічних вод в колонці № 1 у розділі 3 (електроенергія) до статзвітності № 11-МТП за 2009 рік, тобто у статистичні дані, в тому числі у зведені дані по Україні, позивачем було проведено запізно і офіційно не підтверджено органами статистики станом на час розгляду справи судом.

Не приймаючи до уваги доводи позивача про неправомірність застосування до нього економічних санкцій у зв'язку з введенням господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів, суд першої інстанції посилаючись на положення ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-XII зазначив, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі про банкрутство МКВП "Дніпроводоканал" № Б 15/33/06 від 23.02.2006 р., поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, тобто, на вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та не поширюється на вимоги поточних кредиторів, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, відмовляючи у задоволені вимог позивача у цій справі, суд першої інстанції за основу фактично узяв до уваги лише доводи відповідача та його розуміння використання позивачем унормованих питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів (електроенергії), та відповідальності за їх використання понад встановлені нормативи, і за допущення технічної помилки у статистичному звіті форми 11 МТП, та за несвоєчасне її виправлення.

При цьому, суд першої інстанції хоча і послався в своїй постанові на відповідні норми Закону України «Про енергозбереження» № 74/94-ВР від 01.07.1994 року, але формально віднісся до змістового наповнення зазначених ним норм цього закону в частині, де прописано обов'язковість додержання норм законодавства про енергозбереження всіма державними органами, юридичними та фізичними особами, в тому числі в контролюючими органами у сфері енергозбереження, до яких відноситься також Державна інспекція з енергозбереження.

Статтями 25, 26 Закону України "Про енергозбереження" № 74/94-ВР від 01.07.1994 року передбачено, що завданням контролю у сфері енергозбереження є забезпечення додержання норм законодавства про енергозбереження всіма державними органами, юридичними та фізичними особами, а процедура та порядок проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів і ефективного (раціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів та усунення фактів їх неефективного (нераціонального) використання, чітко прописано в затвердженому наказом Державного комітету України з енергозбереження № 64 від 04.08.2000 р. Порядку, та в Порядку здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 р. № 935.

Преамбулою Закону України "Про енергозбереження" від 01.07.1994 р. № 74/94-ВР визначено, що нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів - це прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії.

Відповідно до п.8 Порядку № 64, за результатами перевірки визначаються обсяги нераціонального використання енергоресурсів, до яких, зокрема, належить споживання ПЕР понад показники питомих витрат, визначених системою державних стандартів, а до введення їх у дію - міжгалузевими, галузевими, регіональними та загальнозаводськими нормами питомих витрат енергоресурсів.

Розрахунок обсягів неефективного (нераціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники нормативних значень їх витрат, що встановлені стандартами, а у разі відсутності стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії або нормативами витрат паливно-енергетичних ресурсів, проводиться у перерахунку на річне споживання, крім випадків, що підтверджені документально, за період від дня настання до їх виявлення, але не більш як за один рік від дня порушення таким суб'єктом установлених актами законодавства правил, згідно з методиками визначення та розрахунку втрат (перевитрат) паливно-енергетичних ресурсів, які затверджуються НАЕР в установленому порядку (п. 4 Порядку № 935).

Статтею 17 Закону України "Про енергозбереження" передбачено такі економічні санкції: а) марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів; б) несвоєчасне проведення експертного обстеження використання паливно-енергетичних ресурсів, за їх споживання понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення системи стандартів у дію - нормами питомих витрат енергоресурсів, а також за невідповідність показників когенераційних установок кваліфікаційним показникам; в) невиконання чи несвоєчасне виконання приписів органів державного управління енергозбереженням щодо усунення фактів марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів та збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують.

Згідно п. 3 Постанови КМУ від 15 липня 1997 року № 786 норми витрат паливно-енергетичних ресурсів повинні встановлюватися з урахуванням особливостей конкретного виробництва, як правило, на рівні підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. "є" ст. 11 Закону України "Про енергозбереження" заходи для забезпечення енергозбереження передбачають застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

У п. "є" ст. 27 Закону України "Про енергозбереження" зазначається, що відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні у використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні інших вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України "Про енергозбереження" економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб за марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів; несвоєчасне проведення експертного обстеження використання паливно-енергетичних ресурсів, за їх споживання понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення системи стандартів у дію - нормами питомих витрат енергоресурсів, а також за невідповідність показників когенераційних установок кваліфікаційним показникам; невиконання чи несвоєчасне виконання приписів органів державного управління енергозбереженням щодо усунення фактів марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

За перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів. До обсягу перевитрат паливно-енергетичних ресурсів, на які нараховується енергетичний збір, не включається обсяг видів палива та паливно-енергетичних ресурсів, отриманих суб'єктом господарювання з альтернативних джерел енергії.

Таким чином, підставою для застосування економічних санкцій за неефективне використання паливно-енергетичних ресурсів є акт перевірки, складений інспектором.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, при застосуванні економічних санкцій до позивача акт перевірки розглядав той же старший державний інспектор з енергозбереження Мартииненко Ю.О., який є одночасно заступником начальника територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області (а.с.11) , яким здійснювався захід державного контролю та складався акт перевірки № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р. (а.с.95), а також начальник територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області - старший державний інспектор Мазур-Каскевич В.Г., що є недопустимим, оскільки чинним законодавством не передбачено колегіального розгляду акта перевірки при застосуванні підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів, та свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства при оформлені постанови про застосування економічних санкцій відносно позивача (а.с.11), з підстав її прийняття не у спосіб, передбачений законом та без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та є однією із підстав для її скасування в даному випадку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи зміст згаданих вище положень Закону України "Про енергозбереження" та Порядку № 64, судова колегія зазначає, що застосування до позивача визначеної у ч.2 ст.17 Закону України "Про енергозбереження" санкції за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат, могло бути застосовано лише при встановленні факту марнотратного витрачення позивачем паливно-енергетичних ресурсів, або нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів.

Згідно прописаних в Законі України "Про енергозбереження" визначень: під нераціональним (неефективним) використанням паливно-енергетичних ресурсів розуміються прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії; під прямими втратами паливно-енергетичних ресурсів розуміється втрата паливно-енергетичних ресурсів поза технологічними процесами (вид нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів); а під марнотратним витрачанням паливно-енергетичних ресурсів розуміється систематичне, без виробничої потреби, не зумовлено вимогами технічної безпеки недовантаження або використання на холостому ходу електродвигунів, електропечей та іншого електро- і теплоустаткування та ін.

Як вбачається із змісту акту № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р. (а.с.95-98), складеного за результатами проведеної у серпні 2010 року відповідно до п.3 плану-графіку проведення перевірок ефективності використання ПЕР підприємств, установ та організацій Дніпропетровської області (а.с.153), та на підставі наказу № 93 від 14.07.2010 р. (а.с.151-152), перевірки стану використання ПЕР МКВП "Дніпроводоканал", висновки про нераціональне (неефективне) використання позивачем паливно-енергетичних ресурсів ґрунтуються на тому, що в перевіряємий період МКВП "Дніпроводоканал" було допущено перевитрати електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми питомної витрати електроенергії на очищення стічних вод та на транспортування стічних вод за результатами роботи у 2009 році, що є порушення ст.17 Закону України «Про енергозбереження» від 01.07.1994 р. № 74/94 (зі змінами та доповненнями).

Однак, в акті перевірки позивача не міститься даних про здійснення позивачем правопорушення щодо нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів та вимог Закону України "Про енергозбереження" внаслідок порушення чи недодержання технологічної дисципліни (що тягне за собою застосування санкцій), не встановлено у акті перевірки також фактів прямих втрат ПЕР чи марнотратного витрачання позивачем паливно-енергетичних ресурсів

Проте, саме на підставі вказаного акту перевірки № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р., Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області було винесено постанову № 15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р. про застосування економічних санкцій, якою до МКВП "Дніпроводоканал" за перевитрати електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми питомної витрати електроенергії на очищення стічних вод та на транспортування стічних вод за результатами роботи у 2009 році застосовано енергетичний збір в сумі 2 311 897,93 грн. (подвійний розмір вартості перевитрачених ПЕР, виходячи з вартості ПЕР - 651,7 грн. за одиницю) (а.с.11), при прийнятті якої відповідач не надав належної оцінки екологічному обґрунтуванню споживання електроенергії в 2009 році на очищення стічних вод з урахуванням проектної продуктивності наяного у позивача електрообладнання, тобто внаслідок недосконалості технологічних процесів (що звільняє від відповідальності), і що відповідно не може вважатися марнотратним витраченням ПЕР чи нераціональним (неефективним) використанням позивачем паливно-енергетичних ресурсів в розумінні статті 17 Закону України "Про енергозбереження".

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року N 786, призначено здійснюватися з метою раціонального використання та економії паливно-енергетичних ресурсів, та є інструментом усунення саме нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів, викликаного безгосподарністю та застосуванням застарілих технологій. Цим же Порядком чітко визначено, що нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів не передбачає втручання держави у господарську діяльність підприємств, пов'язану з обмеженням обсягів споживання паливно-енергетичних ресурсів або обсягів виробленої продукції.

Безпідставно також відповідачем не було взято до уваги коригування МВКП "Дніпроводоканал" показників статистичної звітності за формою 11 МТП за 2009 р., які відбулися внаслідок самостійного виявлення під час перевірки помилки в розділі 3 стовпчику 1, де помилково було вказано обсяг перекачки стоків 83005,8 тис.м3 замість 88005,8 тис.м3 , що призвело до формального перевищення фактичних питомих витрат споживання електричної енергії порівняно з питомою нормою споживання, що також не може бути визнано марнотратством ПЕР чи нераціональним (неефективним) використанням паливно-енергетичних ресурсів в розумінні ст.17 Закону України "Про енергозбереження".

Суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі також формально підійшов до наведених вище фактичних обставин, внаслідок чого помилково підтвердив висновки відповідача про порушення МКВП "Дніпроводоканал" законодавства у сфері енергозбереження, сприйнявши екологічно обґрунтоване споживання позивачем електроенергії на очищення стічних вод з урахуванням проектної продуктивності електрообладнання, та помилково зазначену ним у статистичній звітності інформацію (яка була позивачем виявлена та виправлена у визначеному законом порядку) як перевищення питомих витрат споживання електричної енергії, внаслідок нераціонального (неефективного) використання позивачем паливно-енергетичних ресурсів

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази належним чином підтверджують відсутність його вини у марнотратному витраченні паливно-енергетичних ресурсів, або нераціональному (неефективному) використанні паливно-енергетичних ресурсів, а відповідачем в свою чергу не доведено фактів здійснення позивачем марнотратного витрачення паливно-енергетичних ресурсів, не надано доказів того, що такі перевитрати відбулись саме через вину позивача

Оскільки висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються тільки на акті перевірки та доводах відповідача по справі, а в своєму рішенні суд першої інстанції не зазначив які саме норми і якого саме закону позивачем були порушені, в чому виявилися ці порушення, та не мотивував недодержання позивачем технологічної дисципліни (за що наступає відповідальність), і не врахував доводи позивача, судова колегія визнає постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам ст..159 КАС, і тому підлягаючою до скасування, з прийняттям у справі іншої постанови про задоволення позовних вимог МКВП "Дніпроводоканал" з підстав їх повної доведеності.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради.

Скасувати постанову Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області від 13.08.2010 року № 15-5/3.12-047 про застосування економічних санкцій - енергетичного збору в сумі 2 311 897,93 грн. відносно Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» за перевитрати електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми питомної витрати електроенергії на очищення стічних вод та на транспортування стічних вод за результатами роботи у 2009 році.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Д.В. Чепурнов