Справа № К/9991/14620/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/9991/14620/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Гощанської районної ради Рівненської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Гощанської районної ради Рівненської області про визнання недійсним розпорядження,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати недійсним розпорядження голови Гощанської районної ради Рівненської області № 37 від 3 березня 2011 року про його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці, в тому числі скорочення чисельності та штату; поновити його на посаді головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення, роботи із кадрами і зверненнями громадян та комунальної власності Гощанської районної ради Рівненської області; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки змін в організації виробництва та праці не було, крім того йому не було запропоновано всі вакантні посади.

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року скасовано постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2011 року та прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано незаконним розпорядження голови Гощанської районної ради Рівненської області № 37 від 3 березня 2011 року щодо звільнення ОСОБА_4, поновлено позивача на посаді головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення, роботи із кадрами і зверненнями громадян та комунальної власності Гощанської районної ради Рівненської області з 3 березня 2011 року. Зобов'язано Гощанську районну раду Рівненської області виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з березня 2008 року позивач працював на посаді головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення, роботи із кадрами і зверненнями громадян та комунальної власності Гощанської районної ради Рівненської області.

14 грудня 2010 року Гощанська районна рада Рівненської області прийняла рішення № 24 про затвердження структури та чисельності виконавчого апарату ради в кількості 12 штатних одиниць. На виконання вказаного рішення голова Гощанської районної ради Рівненської області розпорядженням № 86 затвердив штатний розпис працівників виконавчого апарату Гощанської районної ради Рівненської області на 2010 рік з кількістю 11,5 штатних одиниць. Згідно вказаного розпорядження замість відділу організаційної, інформаційної роботи, комп'ютерного забезпечення, контролю, діловодства та сектору юридичного забезпечення роботи із кадрами і зверненнями громадян та комунальної власності (загальна кількість штатних посад - 5 одиниць) було створено відділ правового, аналітичного забезпечення діяльності Гощанської районної ради Рівненської області та комунальної власності (загальна кількість штатних посад - 4 одиниці).

14 грудня 2010 року розпорядженням голови Гощанської районної ради Рівненської області № 84 ОСОБА_4 було попереджено про можливе наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату працівників, а 21 грудня 2010 року - про звільнення у зв'язку зі змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату працівників.

3 березня 2011 року розпорядженням голови Гощанської районної ради Рівненської області № 37 ОСОБА_4 звільнено з посади головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення, роботи із кадрами і зверненнями громадян та комунальної власності Гощанської районної ради Рівненської області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату.

Згода профспілкового комітету об'єднаної профспілкової організації працівників органів місцевого самоврядування на звільнення позивача із займаної посади була надана двічі - 18 лютого 2011 року та через порушення процедури прийняття рішення - безпосередньо в суді першої інстанції - 21 жовтня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням порядку та процедури звільнення, оскільки перевести позивача на іншу посаду було неможливо через відсутність вакантних посад.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при звільненні позивача не була дотримана процедура звільнення, оскільки позивачу не були запропоновані всі вакантні посади, на які він міг претендувати з урахуванням його фаху, кваліфікації та досвіду трудової діяльності, хоча вакантні посади на час звільнення позивача були.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Отже, при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 1 жовтня 2013 року (справа № 21-319а13).

Враховуючи, що відповідач при звільненні позивача не запропонував йому усіх наявних вакантних посад, які останній міг обійняти, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення процедури звільнення та задовольнив позов.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Гощанської районної ради Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк