Справа № 826/275/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/59400/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Муравйова О.В.

Олендера І.Я

за участю секретаря: Іванова Д.О.

представників:

позивача: Балаценка М.І.

відповідача: Стеценка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року

у справі № 826/275/14

за позовом Приватного акціонерного товариства «Спільне Українсько-Американське підприємство з іноземними інвестиціями «Фінанси та Кредит»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Спільне Українсько-Американське підприємство з іноземними інвестиціями «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - позивач, ПАТ «СП «Фінанси та Кредит») звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014 року в частині відмови в задоволенні позову щодо податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 року №2 та в цій частині прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2013 року №2. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014 року залишено без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «СП «Фінанси та Кредит», посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ДПІ залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» з питань правильності формування від'ємного значення суми податку на додану вартість станом на 31.03.2013 року, за результатами якої складено акт від 02.07.2013 року №42/26-55-22-02/20043902.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено пп. 14.1.11, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 102.5 ст. 102, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з податку на додану вартість за період з 01.04.2011 року по 31.03.2013 року на загальну суму 2 509 455,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.08.2013 року №2, яким ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 2 506455,00 грн. та №2, яким позивачу нараховано грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 226 800,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято рішення від 07.10.2013 року №4856/10/26-15-10-04, згідно яким податкові повідомлення - рішення від 01.08.2013 року №2 та №2 скасовано в частині зменшення від'ємного значення ПДВ за квітень 2011 року на 636399,00 грн., за лютий 2012 року на 281395,00 грн., за квітень 2012 року на 47365,00 грн., за жовтень 2012 року на 368050,00 грн. та за листопад 2012 року на 367688,00 грн.

На підставі вищевказаного рішення ДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 21.10.2013 року №2, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2013 року на 986997,00 грн.

У зв'язку з оскарженням ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» податкових повідомлень-рішень від 01.08.2013 року №2 від та від 21.10.2013 року №2, рішенням Міністерства доходів та зборів України від 01.11.2013 року №14496/6/99-99-10-01-15 доручено Головному управлінню Міндоходів у м. Києві забезпечити проведення ДПІ документальної позапланової перевірки ПАТ «СП «Фінанси та Кредит».

На підставі вищевказаного рішення, ДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» з питань правильності формування від'ємного значення суми податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 22.11.2013 року №683/26-55-22-02/20043902.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено пп. 14.1.11, пп. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14, п. 102.5 ст. 102, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу України, завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з податку на додану вартість за період з жовтня 2006 року по квітень 2011 року, який задекларовано в податковій декларації з ПДВ за березень 2013 року, на суму 986 997,00 грн. Задекларована сума сформована позивачем в період з жовтня 2006 року по квітень 2011 року.

Не погоджуючись із висновками вказаного акту позивачем було подано до Міністерства доходів і зборів України заперечення на акт. За результатами розгляду заперечень до вищевказаного акту перевірки Міністерством доходів і зборів України прийнято рішення від 12.12.2013 року №17405/6/99-65-10-01-15, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 21.10.2013 року №2 - без змін.

Суд апеляційної інстанцій погодився частково з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, зокрема, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 ст. 60 ПК України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Згідно п. 3.4 розділу ІІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1246 від 28.11.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 року за №2135/22447, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та яке вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу. Податкове повідомлення-рішення складається згідно з цим пунктом органом державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким органом рішення за результатами адміністративного або судового оскарження.

Таким чином, колегія суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що вимоги ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2013 року №2 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2013 року в сумі 986 997,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

В свою чергу щодо податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 року №2, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимогп. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) зокрема передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок ДПІ, який став підставою прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 року №2, ґрунтується на тому, що ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» задекларовано залишок від'ємного значення податку попередніх податкових періодів з березня 2010 року в сумі 986997,00 грн. сформований за придбаними товарами/послугами, які протягом терміну позовної давності платником ПДВ є неоплаченими, з огляду на що вважаються такими, що безоплатно отримані, отже право на податковий кредит за такими товарами/послугами у платника відсутнє.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем було здійснено оплату за товари/послуги отримані в період з жовтня 2006 року по квітень 2011 року за рахунок яких ПАТ «СП «Фінанси та Кредит» було сформовано від'ємне значення з ПДВ в сумі 986 997 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок, платіжними дорученнями, актами виконаних робіт, видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактури, тощо.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд апеляційної інстанції вірно застосував норми матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді О.В. Муравйов
І.Я. Олендер