Справа № 808/8750/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року ( 15 год. 50 хв.)Справа № 808/8750/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_10 від 07.10.1997; ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги № 60-219-5/14 від 28.05.2014

від відповідача: Бойко В.В., довіреність № 14563/10/10-017 від 17.12.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання нечинними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати нечинними та скасувати в повному обсязі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02, прийняті Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

В обґрунтування позову посилається на те, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 08.05.2014 № 367/1702/НОМЕР_11 не відповідають дійсності , необґрунтовані та не підтверджені документально. Вказує, що для нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб з доходів у вигляді заробітної плати та єдиного соціального внеску необхідна наявність працівника, який виконує роботу за трудовим договором і отримує за це винагороду у вигляді заробітної плати. Стверджує, що у періодах, які зазначені у висновках акту перевірки у позивача не було укладено трудових договорів з працівниками. В свою чергу, контролюючий орган стверджуючи про наявність у позивача таких осіб, в акті перевірки не навів П.І.Б. таких осіб, відсутні посилання на документи, що підтверджують наявність трудових правовідносин, факти нарахування та виплати доходу у вигляді заробітної плати тощо. Вважає, що порушення вимог Закону України «Про оплату праці» не може встановлюватись виходячи з кількості працюючих касових апаратів. З огляду на це вважає, що висновки податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях. Крім того, позивач вважає, що наказ від 23.04.2014 № 381 та № 382 про призначення перевірок позивача прийняті з порушенням вимог п.п. 78.1.13 та п.п. 78.1.1 відповідно, а тому проведені на їх підставі перевірки є незаконними. З огляду на викладене вважає оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги з підстав, викладених вище, наполягають на задоволенні позову та скасуванні вимог про сплату боргу (недоїмки).

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 19.01.2015 вх. № 2013 посилається на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.1 п. 164.1, п.п. 164.2.1 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. 168.1.2 п. 168.1, п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з суми виплаченого доходу у вигляді заробітної плати за період з 01.11.2011 по 01.10.2012 та з 01.04.2013 по 01.10.2013 у порядку, визначеному ст. 168 ПК України за ставкою, визначеною у п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 5 878,05 грн., а також п.п. 1, 2 ст. 6, п. 8, п. 12 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено заниження єдиного соціального внеску на суму 25 031,34 грн. Вказує, що таких висновків податковий орган дійшов на підставі того, що перевіркою встановлено реєстрацію за підприємцем декількох касових апаратів, які працювали одночасно. З огляду на це, контролюючий орган вважає доведеним факт існування у підприємця найманих працівників, з яких позивач відповідно не утримав як податковий агент суму податку з доходів фізичних осіб та єдиний внесок. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 02.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Запорізької міської ради 20.07.2009 за адресою АДРЕСА_1 про що отримав Свідоцтво № НОМЕР_12. Перебуває на податковому обліку у ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області з 21.07.2009 за № 13618.

На підставі ч. 1 п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 ст. 75, п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України, відповідно до направлення від 23.04.2014 № 379 та наказу від 23.04.2014 № 381, старшим державним ревізором-існпектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб, управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя, інспектором податкової та митної справи ІІ рангу Зубко С.Ю., проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_1 податкового, валютного та іншого законодавства, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2011 по 23.04.2014, про що складено акт від 08.05.2014 № 370/17-02/НОМЕР_11.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- п.п. 162.1.4 п. 162.1 ст.162, ст.. 163, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України не нарахування та не перерахування податку з доходів фізичних осіб за період з 01.11.2011 по 01.10.2012 та з 01.04.2013 по 01.10.2013 на суму 3 813,45 грн.;

- п.п. 1 п.2 ст. 6, п. 8, п. 12 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі п. 3 ст. 9, п.п. 6, 7, 8, п. 1 ст. 13, п. 4 ст. 25, п.п. 3 ч. 11, п.п. 5 ч. 11ст. 25, п. 1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено заниження єдиного соціального внеску на суму 19 470,78 грн.;

- п.п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 «Про обов'язки платників податків», п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме неподання звітів за ф. 1ДФ за 2, 3 та 4 квартали 2011 року, 1, 2,3 квартали 2012 року, а також 2,3 квартали 2013 року.

Крім того, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно поданої заяви щодо припинення підприємницької діяльності та відповідно до направлення від 23.04.2014 № 378 і наказу від 23.04.2014 № 382, Тараненком О.В. начальником відділу податкової контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, радником податкової та митної служби ІІ рангу проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, про що складено акт від 08.05.2014 № 367/1702/НОМЕР_11.

Перевіркою встановлені порушення підприємцем:

- п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 171.2 ст. 171, п. 176.1 ст. 176, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2013 рік у сумі 535 171,97 грн.;

- п.п.1 п. 2 ст. 6, п. 8, п. 12 ст. 9, п. 3 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі п. 3 ст. 9, п.п. 6, 7, 8 п. 1 ст. 13, п.п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» своєчасно не нарахована та не сплачена у строки, зазначені відповідно до Закону сума єдиного внеску в розмірі 68 080,36 грн. та відповідно до п.п. 3 п. 7.2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фінансової санкції в розмірі 3 404,02 грн.

01.07.2014 ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, на підставі актів перевірок від 08.05.2014 № 370/17-02/НОМЕР_11 та № 367/1702/НОМЕР_11 винесені: вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- про нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 19 470,78 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 3 404,02 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/17-02 в сумі 68 080,36 грн.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив вимоги та рішення в адміністративному порядку та рішенням Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 12.09.2014 № 624/14/0801-10 рішення від 01.07.2014 № - скасовано, а вимоги від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02, залишені без змін.

Частково не погоджуючись із рішенням Головного управління Міндоходів у Запорізькій області ФОП ОСОБА_1 подав скаргу до Державної фіскальної служби України, яка своїм рішенням від 04.11.2014 № 2849/1/99-99-10-01-07-15 «Про результати розгляду скарги» залишила скаргу без задоволення, а вимоги , - без змін.

Не погоджуючись із вимогами від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02 ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 1 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1995 «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 24 вказаного Закону заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п. 162.1.3 п. 162. 1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування, відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного календарного періоду.

Ставка податку, згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України становить 15 відсотків бази оподаткування.

Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.п.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Тобто, законодавцем встановлено наступні обов'язкові складові для того, щоб можливо було вирахувати податок на доходи фізичних осіб: наявність нарахованого (виплаченого, наданого) доходу та його розмір.

Крім того, відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктами 8,12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення і сплата єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюються платниками, зазначеними у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на які внесок нарахований.

Отже, для нарахування і сплати єдиного внеску необхідними вихідними даними також є розмір сум (заробітної плати) , які виплачуються найманим працівникам.

Перевіркою встановлено: у ФОП ОСОБА_1 у 2011 році зареєстровано три касових апарата, з яких два працює. Апарат MINI-500ME знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; апарат MINI-500ME знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Перевіркою встановлено: у ФОП ОСОБА_1 з січня 2012 року по листопад 2012 року зареєстровано чотири касових апарата, з яких два працює. Апарат MINI-500ME знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; апарат MINI-500ME знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

З грудня 2012 року зареєстровано чотири касових апарата з яких всі чотири працюють. Апарат MINI-500МЕ знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; апарат MINI-500МЕ знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Перевіркою встановлено: у ФОП ОСОБА_1 з січня 2013 року по червень 2013 року зареєстровано чотири касових апарата, з яких чотири працюють. Апарат МІМ-500МЕ знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; апарат МГМІ-500МЕ знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; апарат ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

В липні 2013 року зареєстровано чотири касових апарата, з яких три працюють апарат МПМІ-500МЕ знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; апарат ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

В серпні 2013 року зареєстровано чотири касових апарата , з яких чотири працюють апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; апарат ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

У вересні 2013 року зареєстровано чотири касових апарата, з яких чотири працюють апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; апарат ЕКСЕЛЛІО БМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; апарат ЕКСЕЛЛІО ОМР-55В знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Далі в акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення сукупного місячного доходу у вигляді заробітної плати найманих працівників, що належить оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб у перевіряємому періоді, встановлено: не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата найманим працівникам, не нараховувався та не виплачувався прибутковий податок з фізичних осіб.

Даючи оцінку наданим доказам, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 4 ст. 70 КАС України також визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Виходячи із того, на якій системі обліку та звітності перебуває конкретний платник податку, законодавець ставить певні вимоги щодо порядку оформлення документів для нарахування, виплати доходу особі. Це, зокрема, можуть бути відомості про нарахований дохід особі, платіжні документи на виплату доходу, чеки, видаткові касові ордери, банківські документи тощо.

Так, відповідно до абз.2, 3 п. 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

В актах перевірок зазначено, що до перевірки не надано жодного документу стосовно цивільно-правових відносин з найманими працівниками.

При цьому в актах перевірок відсутній опис того, скільки найманих працівників було у позивача, хто вони, чим підтверджується виплачений їм дохід, його розмір тощо.

Тому, суд вважає, що в даному випадку, твердження контролюючого органу як про наявність нарахованого і виплаченого фізичним особам доходу так і про його розмір ґрунтуються лише на припущеннях.

З огляду на це, суд вважає висновки контролюючого органу про не нарахування та неутримання ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску безпідставними та такими, що не підтверджуються дослідженими доказами.

Відповідно до абз.1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність з боку позивача порушень вимог Закону № 2464-VI в частині не нарахування та невиплати єдиного внеску, то і недоїмка в даному випадку відсутня.

Отже, підстав для виставлення вимог про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02 у контролюючого органу не було.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновки податкового органу, викладені в актах перевірок від 08.05.2014 № 370/17-02/НОМЕР_11 та № 367/1702/НОМЕР_11, про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ПК України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є помилковими та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому вимоги про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02 слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання нечинними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 01.07.2014 № Ф- та № Ф-/17-02.

Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 182,70 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко