Справа № 826/19999/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2015 року № 826/19999/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів: Добрянської Я.І., Кротюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Правління Пенсійного фонду України
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Правління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльність Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав; зобов'язання Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009; зобов'язання відповідача визначити уповноважене територіальне управління ПФ України та надання останньому вказівки відновити виплату позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України у відповідності з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на основі трудового стажу в Україні з 1957 року по 1994 рік отримувала пенсію за віком в районному управлінні соціального захисту Кіровського району м. Дніпропетровська з 10.05.1994 до виїзду в Ізраїль 24.10.1994. До виїзду з України проживала за адресою: АДРЕСА_1 та при виїзді отримала в рахунок пенсії аванс за 6 місяців. Після прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009 від 09.07.2003 по справі № 1-32/2009 відносно відповідності Конституції України положень п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 та у зв'язку з відсутністю в Ізраїлі територіального органу ПФ України, позивач 10.10.2013 року направила Правлінню ПФ України заяву про поновлення виплати їй пенсії на підставі рішення КСУ № 25-рп/2009 від 07.10.2009 або визначення територіального органу Пенсійного фонду щодо розгляду заяви про поновлення пенсії. Листом від 06.11.2014 № 11347/С-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФ України відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» направило для розгляду за належністю вищевказане звернення до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області для розгляду по суті, яке листом від 18.11.2014 повідомило її про відсутність підстав для виплати пенсії. Вважає зазначену відмову неправомірною, що і зумовило її звернення з даною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, що є правом особи, передбаченим ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідач в судове засідання року не з'явився, але подав заперечення проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог та просив суд слухати справу у його відсутності.

Враховуючи наведене та на підставі п. 10. ч. 1 ст. 3 та ч. 4 ст. 122 КАС України, судом ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду України від 10.02.2015 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав; зобов'язання Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009.

Таким чином, позов підлягає розгляду по суті в частині позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача визначити уповноважене територіальне управління ПФ України та надати останньому вказівку відновити виплату позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України у відповідності з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на основі трудового стажу в Україні з 1957 року по 1994 рік отримувала пенсію за віком в районному управлінні соціального захисту Кіровського району м. Дніпропетровська з 10.05.1994 до виїзду в Ізраїль 24.10.1994. До виїзду з України проживала за адресою: АДРЕСА_1 та при виїзді отримала в рахунок пенсії аванс за 6 місяців.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009 від 09.07.2003 по справі № 1-32/2009 відносно відповідності Конституції України положень п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 та у зв'язку з відсутністю в Ізраїлі територіального органу ПФ України, позивач 10.10.2013 року направила Правлінню ПФ України заяву про поновлення виплати їй пенсії на підставі рішення КСУ № 25-рп/2009 від 07.10.2009 або визначення територіального органу Пенсійного фонду щодо розгляду заяви про поновлення пенсії.

Листом від 06.11.2014 № 11347/С-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФ України відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» направило для розгляду за належністю вищевказане звернення до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області для розгляду по суті,

ГУ ПФ України в Дніпропетровській області листом від 18.11.2014 № С 1741-14 про розгляд звернення ОСОБА_1 повідомило заявника про відсутність підстав для виплати пенсії.

Разом з тим, у вказаному листі зазначено, що згідно зі ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Угода між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення на сьогодні не ратифікована Верховною Радою України. У ньому також прописано, що виплата спірної пенсії під час проживання за кордоном буде здійснюватися у разі прийняття Верховною Радою України Закону про ратифікацію за встановленим Угодою порядком.

Однак, позивач зазначає, що після винесення вищезгаданого рішення КСУ, Правління ПФ України зобов'язане було негайно внести зміни в «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На даний момент не існує офіційного Положення про оформлення і виплату пенсій за віком при проживанні пенсіонера за межами України.

Також, ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, виконуючи вказівку свого вищестоящого органу, у своїй відповіді про відмову в оформленні пенсії для виплати за кордон на заяву позивача, повторило всі юридично помилкові підказки Правління ПФ України і продемонструвало юридичну безграмотність.

Враховуючи вищезгадане рішення КСУ, позивач вважає відмову протиправною та наполягає на задоволенні позову у спосіб, визначений у позовній заяві.

Так, в силу закріплених в частині 2 статті 19 Конституції України вимог, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі по тексту Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 3 ст. 3 цього Закону визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

При цьому звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Одночасно, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями (ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).

Згідно з ч. ч. 1, 3 і 4 ст. 15 вищезазначеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Враховуючи вищевикладені норми, позовна вимога до відповідача щодо зобов'язання його визначити уповноважене територіальне управління ПФ України (бажано за місцем її проживання перед виїздом з України) є безпідставною та необґрунтованою, оскільки управління ПФУ виконало та здійснило всі необхідні дії передбачені Законом України «Про звернення громадян», направивши звернення позивача до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, яке, в свою чергу, зобов'язане було направити вказану заяву позивача до районного управління за останнім місцем проживання позивача в Україні.

Щодо вимоги позивача щодо зобов'язання Правління ПФ України дати вказівки районному управлінню ПФУ колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 2 ст. 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до зазначеного вище Закону, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 передбачає, зокрема, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 вказаного порядку).

Відповідно до п. 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах і районах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.05.2002 за № 442/6730 (далі Положення № 8-2) встановлено, що управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 4.2. Положення № 8-2 визначено, що управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Одними із основних завдань управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь Фонду в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах у містах та районах є призначення (перерахунок) пенсій та підготовка документів для їх виплати (п. 2.1 і 2.2 Положення № 8-2).

З контексту вищенаведених норм права вбачається, що до компетенції ПФ України питання щодо призначення та поновлення пенсії такій категорії пенсіонерів, як позивач, не відноситься.

Таким чином, позивачу потрібно оскаржувати неправомірні дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» та не передачі за належністю звернення позивача, пред'являючи свої вимоги до відповідного територіального управління ПФ України.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем у відповідності до покладених на нього повноважень надано обґрунтовану відповідь у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян».

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача визначити уповноважене територіальне управління ПФ України та надання останньому вказівки відновити виплату позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України у відповідності з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий А.С. Мазур

Судді: Я.І. Добрянська

О.В. Кротюк