Справа № 308/7012/13-а
Суддя: Бруновська Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Львів № 876/11411/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2013 року позов задоволено. Суд визнав протиправними дії пенсійного органу щодо припинення з 31.07.2012 року проведення виплати призначеної позивачу пенсії за вислугу років.

Крім того, суд зобов'язав відповідача з 01.08.2012 року поновити позивачу виплату пенсії за вислугу років яка призначену 22.06.2011 року.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права

Апелянт, просить суд, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2013 року скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Особи які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно припинив з 31.07.2012 року виплату позивачу пенсію за вислугу років.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді викладача по класу фортепіано в Ужгородській дитячій музичній школі № 1 ім. П.І. Чайковського в період з 01.08.1984 р. по 01.08.2001 р. та на посаді заступника директора по навчальній роботі з 01.08.2001 р. по 15.06.2011 р. (а.с. 10 )

ОСОБА_2 згідно записів трудової книжки та довідки № 80 від 14.06.2011 року на момент призначення пенсії за вислугу років мала стаж педагогічної роботи - 26 років 10 місяці.

22.06.2011 року позивачу пенсійний орган призначив пенсію за вислугу років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області від 28.08.2012 року № 10442/04 позивача повідомлено, що призначену пенсію припинено з 31.07.2012 р. у зв'язку із поданням страхувальником недостовірним даних. Ужгородська дитяча музична школа № 1 ім. П.І. Чайковського належить до систем позашкільної освіти. Проте, правом на пенсію за вислугу років користуються тільки викладачі музичних шкіл, які відносяться до загальноосвітніх навчальних закладів.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно із статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, серед яких і музичні школи.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2, порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання.

Згідно із дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року № 397/21, дію постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 поширено, в тому числі, і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, а отже посада позивача в повній мірі підпадає під дію вказаної постанови.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України яка викладена в справі від 07.10.2014 р. К/800/40357/14.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2013 року у справі за № 308/7012/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Шавель

М.В. Костів