Справа № 1170/2а-2856/11
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року справа № 1170/2а-2856/11.

провадження № 2-кас/811/15/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів»
доКіровоградської митниці
проскасування податкових повідомлень-рішень від 19.07.2011 року №21 та №22,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Завод модифікованих жирів» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської митниці про скасування податкових повідомлень-рішень Кіровоградської митниці від 19 липня 2011 року № 21 щодо визначення грошового зобов'язання зі сплати ввізного мита у сумі 441 180,89 грн. і штрафних санкцій у сумі 110 295,22 грн. та № 22 про визначення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 125 268,53 грн. і штрафних санкції у сумі 31 317,13 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Кіровоградської митниці від 19 липня 2011 року № 21 щодо визначення грошового зобов'язання зі сплати ввізного мита у сумі 441 180,89 грн. і штрафних санкцій у сумі 110 295,22 грн. та № 22 про визначення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 125 268,53 грн. і штрафних санкції у сумі 31317,13 грн.

Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, Кіровоградська митниця оскаржила їхні рішення у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 23.10.2014 року касаційну скаргу Кіровоградської митниці задоволено частково, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

10.12.2014 року ухвалою суду було замінено первинного позивача Приватне акціонерне товариство «Завод модифікованих жирів» на належного позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів».

Відповідно до ухвали від 28.01.2015 року розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року, 25 грудня 2007 року та 10 вересня 2008 року ПАТ «Завод модифікованих жирів» уклало з іноземними компаніями контракти стосовно поставки обладнання для очистки і сушки насіння маслинних культур (т.1, а.с.98-105, 154-161).

Відповідно до поданих ЗАТ «Завод модифікованих жирів» заяв Кіровоградська Митниця визначила класифікацію комплексного обладнання.

Під час митного оформлення митна вартість товарів, імпортованих за контрактом від 25.12.2007 року №201, визначена позивачем за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Обладнання в межах дії дозволів ввезено на митну територію України. Кіровоградською митницею здійснені відповідні митні оформлення.

Суми податкового зобов'язання (ввізне мито і податок на додану вартість) Кіровоградською митницею визначалися з урахуванням відповідних рішень про віднесення товарів до класифікаційних групувань за заявами ПАТ «Завод модифікованих жирів».

24 травня 2011 року Кіровоградською Митницею винесено наказ №229 про проведення планової перевірки ЗАТ «Завод модифікованих жирів» з питань дотримання вимог митного законодавства (т.1, а.с.232-233).

За результатами планової перевірки стану дотримання ПАТ «Завод модифікованих жирів» законодавства України з питань митної справи Кіровоградською митницею 11 липня 2011 року складено акт №0006/0/901000000/ (т.1, а.с.15-27).

В ході перевірки встановлені порушення позивачем Основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток 3, 4 до Розділу ХVІ УКТ ЗЕД, затверджених Законом України "Про митний тариф України", статті 267 Митного кодексу України та донараховано відповідні платежі (неправильно розраховані суми ввізного мита і податку на додану вартість при митному оформленні обладнання за контрактами від 12 жовтня 2007 року та від 10 вересня 2008 року, у зв'язку з помилкою у визначені коду товару за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, не включено у декларацію митної вартості обладнання за контрактом від 25 грудня 2007 року вартість інженерних і дослідно-конструкторських робіт, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при митному оформленні обладнання за ВМД позивачем не було включено суму 2710841,50 рос. руб., яка складається з 2500000,00 рос. руб - вартості проектних робіт, 45000,00 рос. руб - вартості додаткових проектних робіт, 165841,50 рос. руб - вартості розробки програмного забезпечення автоматизованої системи управління двома котлами і загально котельним обладнанням, які в подальшому донараховані відповідачем до митної вартості товарів (т.2 а.с.23-24).

19 липня 2011 року Кіровоградською митницею винесено податкові повідомлення-рішення:

- №21 яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 551476,11 грн. з яких за основним платежем 441180,89 грн. та 110295,22 штрафних (фінансових) санкцій (т.1, а.с.89);

- №22 яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів увезених на територію України в сумі 156585,66 грн. з яких 125268,53 грн. основного платежу та 31317,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій (т.1, а.с.91).

Аналізуючи вищевикладене суд звертає увагу на наступне.

Згідно пункту 35 статті 1 Митного Кодексу України (надалі - МК, що діяв на момент виникнення правовідносин) Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Відповідно до пункту 19 статті 1 МК визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно статті 69 МК, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 МК порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992 року № 2097-XII «Про Єдиний митний тариф» установлено, що мито, несплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Статті 273 МК визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267- 272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Резервний метод визначення митної вартості може застосовуватися безпосередньо митним органом, який у такому випадку визначає митну вартість товару та обов'язкові платежі, а декларант не може нести відповідальності за несвоєчасність, недостовірність та неповноту нарахування суми податкового зобов'язання.

Це правило не може бути застосовано у разі коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили планову або позапланову перевірку зазначеного суб'єкта, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу, оскільки відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 23 липня 1998 року № 817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» контролюючий орган вищого рівня (у такому випадку) може за власною ініціативою перевірити достовірність висновків контролюючого органу нижчого рівня шляхом перевірки документів обов'язкової звітності суб'єкта підприємницької діяльності або висновків акта перевірки, складеного контролюючим органом нижчого рівня.

Отже, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 07.11.2011 року у справі № 21-223а11.

Отже, Кіровоградською митницею було допущено товар до ввезення на митну територію України та визначено митну вартість товарів за першим методом визначення митної вартості.

В ході судового розгляду справи, суду не було надано доказів проведення службової перевірки або розгляду кримінальної справи за наслідками яких встановлено змову між ПАТ «Завод модифікованих жирів» та митним органом, а тому у Кіровоградській митниці були відсутні підстави для винесення наказу від 24 травня 2011 року №229 про проведення планової перевірки ЗАТ «Завод модифікованих жирів» з питань дотримання вимог митного законодавства, проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення №21 від 19.07.2011 року про донарахування податкових зобов'язань за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності.

Щодо податкового повідомлення-рішення №22 від 19.07.2011 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п.54.4. ст.54 Податкового Кодексу України (надалі - ПК України, дійсного на момент виникнення правовідносин), у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з п.102.1. ст.102 ПК України Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до контракту від 25.12.2007 року митне оформлення обладнання здійснювалось на підставі трьох вантажно-митних декларацій (т.2, а.с.29, 31, 33)

Донарахування податкового платежу з податку на додану вартість відбулось відповідно до податкового повідомлення-рішення №22 від 19.07.2011 року за останньою вантажно-митною декларацією від 15.07.2008 року.

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що від дня подання податкової декларації до винесення податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість минуло більше ніж 1095 днів, а отже, Кіровоградська митниця пропустила граничний строк визначення податкового зобов'язання і не мала права виносити податкове повідомлення-рішення №22 від 19.07.2011 року.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного

Суд враховує, що митним органом безпідставно видано наказ, проведено перевірку та винесено податкові повідомлення-рішення та в ході розгляду справи протиправні дії кіровоградської митниці не спростовані.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської митниці №21 від 19 липня 2011 року, яким приватному акціонерному товариству «Завод модифікованих жирів» визначено суму грошового зобов'язання зі сплати ввізного мита у сумі 441180,89 грн. та штрафних санкцій - 110295,22 грн.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської митниці №22 від 19 липня 2011 року, яким приватному акціонерному товариству «Завод модифікованих жирів» визначено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 125268,53 грн. та штрафних санкцій - 31317,13 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук