Справа № 2а-14436/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2013 р. Справа № 2а-14436/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.,

при секретарі - Покусай С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» до відповідача-1: Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» (далі по тексту - ТОВ з ІІ «Орфей», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача-1: Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, відповідача-2: Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про стягнення з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 9453,00грн.

Позовні вимоги позивачем неодноразово змінювались. За заявою від 12.04.2013р. про зміну позовних вимог позивач просив суд:

- визнати бездіяльність Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області неправомірною;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська подати до Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, у розмірі 9453,00грн.;

- зобов'язати Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області надати ТОВ з ІІ «Орфей» суму бюджетного відшкодування у розмірі 9453,00грн. шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний рахунок ТОВ з ІІ «Орфей» в обслуговуючому банку;

- стягнути на користь ТОВ з ІІ «Орфей» з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з ПДВ у розмірі 9453,00грн.;

- стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 на користь ТОВ з ІІ «Орфей» втрати зі сплати судового збору у розмірі 94,53грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось про протиправну бездіяльність відповідачів щодо неповернення з бюджету сум ПДВ, оскільки позивачем здійснені усі необхідні та передбачені законом дії щодо отримання заявленої до відшкодування суми; з урахуванням чого позивач наполягає на позитивному вирішенні спору.

Провадження у справі зупинялось до розгляду іншої, пов'язаної з цією, справи.

Ухвалою суду від 16.04.2013 р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 19.04.2013 р. здійснено заміну відповідача-2 по справі на його правонаступника.

Представники сторін у призначене судове засідання не з'явились, про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Позивачем подане клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За викладених обставин, з урахуванням приписів ст.128 КАС України судом на місці ухвалено щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ з ІІ «Орфей» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради у 05.02.2003р. та є платником податку на додану вартість.

Позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за липень 2007 р. зі зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету у розмірі 9454,00грн.

Щодо достовірності заявленої до відшкодування суми відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ з ІІ «Орфей». За наслідками позапланової перевірки складено акт № 466/235/31792877/01-046 від 26.10.2007 року, яким встановлено завищення платником податку заявленої суми бюджетного відшкодування на 9453,00 грн.

На підставі зазначеного відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 06.11.2007р. №/0, згідно з яким ТОВ з ІІ «Орфей» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 9453, 00 грн.

Внаслідок оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку (справа № 2а-3011/09/0470) податкове повідомлення-рішення від 06.11.2007 р. №/0 скасовано як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

На час розгляду даної справи судове рішення по справі №2а-3011/09/0470 набрало законної сили.

Отже, право позивача на відшкодування з бюджету сум ПДВ за декларацією липня 2007р. у розмірі 9453,00грн. підтверджено та визнано в судовому порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що неповернення невідшкодованої суми ПДВ з бюджету по декларації липня 2007 року суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права ТОВ з ІІ «Орфей». Позивач, посилаючись на пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент спірних відносин), зазначає, що підстави для позбавлення його права на відшкодування ПДВ, сплаченого ним в складі вартості робіт (послуг) в попередніх податкових періодах, що передують спірному, відсутні; окрім того, його право на отримання бюджетного відшкодування в сумі 9453,00грн., заявленого у липні 2007 року, підтверджено судовими рішеннями у справі №2а-3011/09/0470 та правомірним формуванням податкового кредиту спірного періоду. З урахуванням зазначеного, позивач наполягає на стягненні суми заборгованості в судовому порядку.

Відповідачами заперечень на адміністративний позов до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Податкового кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року.

Пунктом 2 Кодексу визнано такими, що втратили чинність з 1 січня 2011 року, зокрема Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, при прийнятті рішення судом застосовуються норми законів, що діяли на момент виникнення правовідносин.

Згідно ст.ст.67, 68 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та в розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Спір, що виник у даній справі, стосується повернення позивачу сум ПДВ, заявлених до відшкодування з Державного бюджету України у липні 2007р.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. За приписами ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що на брали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість з урахуванням (преюдиціальність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

За приписами ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. Підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону визначено, що у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1. цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Відшкодування здійснюється, зокрема, шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує. Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного строку вважаються бюджетною заборгованістю.

Відповідно до абз.2 пп.7.7.8 п.7.8 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З урахуванням відсутності факту здійснення такого відшкодування звернення позивача до суду за відновленням порушеного права є реалізацією його конституційних прав. Способом захисту порушеного права у випадку невідшкодування платнику податку бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Судом враховано, що обставини у даній справі встановлені судовим рішенням у справі №2а-3011/09/0470. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року у справі №2а-3011/09/0470, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2010р. та Вищим адміністративним судом України (ухвала від 03.07.2012р.) задоволено позов ТОВ з ІІ «Орфей» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.11.2007р. №/0.

З урахуванням вимог ст.254 КАС України судові рішення у справі №2а-3011/09/0470 набрали законної сили.

А відтак, наявність судових рішень у справі №2а-3011/09/0470, які набули законної сили, та відсутності доказів надання податковим органом установі казначейства висновку із зазначенням визнаних судовими рішеннями суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету у розмірі 9453,00грн., а головне, відсутності кінцевого результату - отримання ТОВ з ІІ «Орфей» повернення з Державного Бюджету України сум ПДВ, які були сплачені ним у складі робіт (послуг) у попередніх податкових періодах за спірним (липень 2006р.), безсумнівно свідчать про протиправність бездіяльності відповідачів, що полягає, насамперед у недотриманні ними вимог чинного законодавства України, а також невиконанні судових рішень, що є порушенням ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус судів».

Враховуючи вищевикладене, а також скасування в судовому порядку податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 06.11.2007р. №/0, та встановлення судовим рішенням у справі №2а-3011/09/0470 права позивача на бюджетне відшкодування, заявленої у липні 2007р. суми ПДВ у розмірі 9453,00грн., суд вважає позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та стягнення з Державного бюджету України суми бюджетної заборгованості у розмірі 9453,00грн. на користь позивача цілком обґрунтованими та доведеними; позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо інших позовних вимог суд зазначає наступне.

Порядок відшкодування податку на додану вартість, який затверджений Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України № 209/72 від 02.07.97 року (в редакції наказу Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України від 21.05.01 року № 200/86) передбачає, що відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів, і також за рішенням суду.

Враховуючи порядок та механізм здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість встановлений Законом України "Про податок на додану вартість", Наказ Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України № 209/72 від 02.07.97 року, яким затверджено порядок відшкодування податку на додану вартість встановлює порядок, за яким відшкодування податку може відбуватись за наявності рішення суду про зобов'язання органу податкової служби надати відповідний висновок до відділення державного казначейства.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Закон України "Про податок на додану вартість" єдиним способом відшкодування податку на додану вартість визначає саме надання висновку податковим органом то і відповідний орган Державного казначейства здійснює перерахунок зазначених коштів саме на підставі такого висновку.

Отже, беручи до уваги, що підставою для подання позову у справах даної категорії є порушення передбаченого Законом України «Про податок на додану вартість» права платника податків на отримання з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість у встановлені строки, платнику податку необхідно формулювати позовні вимоги, як вимоги про зобов'язання податкового органу надати висновок органу державного казначейства із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п.5 ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 94,53грн.

Згідно статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд вважає за необхідне повернути з Державного бюджету позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» судові витрати у розмірі 94,53грн. сплачені платіжним дорученням №187 від 09.11.2010р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми заборгованості - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінськом районі м.Дніпропетровська подати до Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету в розмірі 9453,00грн.

Зобов'язати Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області надати Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» суму бюджетного відшкодування в розмірі 9453,00грн. шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» в обслуговуючому банку.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» 9453,00грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації за липень 2007 року в сумі 9453,00грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей» (49000, м.Дніпропетровськ, вул.Миронова, 15, оф.414) 94,53грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя Г.В. Потолова

.