Справа № 826/1788/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 77
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року 08:03 № 826/1788/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді колегії суддів: головуючого судді - Саніна Б.В., суддів - Кобилянського К. М., Скочок Т. О. при секретарі судового засідання Дмитрієвій В. В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГенеральної прокуратури України
доДержавної виконавчої служби України
проскасування постанови
ВСТАНОВИВ:

До судді Окружного адміністративного суду м. Києва Саніна Б.В. надійшов адміністративний позов Генеральної прокуратури України (надалі - Позивач/ГП України) до Державної виконавчої служби України (надалі - Відповідача/ДВС України), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва P.І. від 20.01.2015 р. ВП №46113135 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 12.01.2015 р. у справі №826/14892/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2015 р. провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання з'явився представник Позивача, який адміністративний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та зазначає про порушення Відповідачем положень Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закону №606) під час винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 р. у ВП №46113135.

В судове засідання з'явився представник Відповідача, який щодо позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, зокрема зазначає про дотримання положень чинного законодавства під час винесення оскаржуваної Постанови ВП №46113135.

Відповідно до положень ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд перейшов до письмового провадження по справі.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

23.12.2014 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було винесено постанову по адміністративній справі якою:

ь адміністративний позов ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.) до ГП України задоволено частково;

ь визнано протиправним та скасовано наказ ГП України №1981-вц від 30.08.2014 р., яким звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах ГП України старшого радника юстиції ОСОБА_2 з органів прокуратури України;

ь поновлено ОСОБА_2 на роботі в ГП України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління ГП України з 29.08.2014 р.;

ь стягнуто з ГП України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.08.2014 р. до дня поновлення на посаді;

ь допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справа Головного слідчого управління ГП України та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

12.01.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист по адміністративній справі №826/14891/14.

20.01.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівом P. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 р. з примусового виконання виконавчого листа №826/14891/14 від 12.01.2015 р., що був виданий Окружним адміністративним судом м. Києва про: поновлення ОСОБА_2 на роботі в ГП України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справа Головного слідчого управління ГП України з 29.08.2014 р.; стягнення з ГП України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.08.2014 р. до дня поновлення на посаді.

Вважаючи винесену Постанову №46113135 Відповідача протиправною Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень преамбули Закону №606, цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В ст.1 Закону №606 Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст.2 Закону №606 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Водночас, в ч.1 та ч.2 ст.3 Закону №606 визначено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положеннями ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги, що органами, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється списання саме суми, яка чітко визначена в судовому рішенні. На органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не покладає обов'язку проводити розрахунки сум.

Водночас, в п.4 ч.1 ст.26 Закону №606 передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Положеннями ч.1 ст.258 КАС України визначається, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копії документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В ч.1 ст.18 Закону №606 передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачаться із матеріалів справи, 12.01.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист по адміністративній справі №826/14891/14, в якому зазначено резолютивну частину постанови, зокрема:

ь визнано протиправним та скасувано наказ ГП України №1981-вц від 30.08.2014 р., яким звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_2 з органів прокуратури України;

ь поновлено ОСОБА_2 на роботі в ГП України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справа Головного слідчого управління ГП України з 29.08.2014 р.;

ь стягнуто з ГП України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.08.2014 р. до дня поновлення на посаді;

ь допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справа Головного слідчого управління ГП України та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Крім того, в даному виконавчому листі вказано строк пред'явлення виконавчого документа до виконання 1 рік.

Таким чином, виконавчий лист було видано із дотриманням положень ст.258 КАС України та ст.18 Закону №606.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що контекст рішення по адміністративній справі №826/14891/14 не містить чітко визначеної суми заробітної плати, яку має бути стягнуто на користь ОСОБА_2, оскільки така сума має розраховуватись Відповідачем саме із врахуванням дня поновлення на посаді. Суд звертає увагу, що в даному випадку кінцевою датою розрахунку суми заробітної плати є дата прийняття наказу про поновлення ОСОБА_2 на посаді, а тому саме ГП України мало провести розрахунок кінцевої суми заробітної плати.

В ч.1 ст.19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону в інших передбачених законом випадках.

В ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як наслідок, оскільки виконавчий лист, що виданий Окружним адміністративним судом м. Києва по адміністративній справі №826/14891/14, не містив чіткої суми стягнення заробітної плати із ГП України на користь ОСОБА_2, тому і підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у Відповідача не було.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Генеральної прокуратури України до Державної виконавчої служби України відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя Б.В. Санін

Судді К. М. Кобилянський

Т. О. Скочок