Справа № 819/1922/13-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Львів Справа № 876/11778/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року по справі № 819/1922/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» до головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області Шевчука Юрія Несторовича про визнання протиправними та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (далі - ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна») звернулося до суду з адміністративним позовом до головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області Шевчука Ю.Н., в якому просило визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 10 липня 2013 року № 19-001-020/0535-0517.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Територіальна державна інспекція з питань праці у Тернопільській області подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факти порушень позивачем вимог законодавства України про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які послужили підставою для прийняття оскаржуваного припису, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 10 липня 2013 року № 19-01-020/0535, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вказаного припису є помилковим.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області Шевчуком Ю.Н. на підставі звернення ОСОБА_2 від 26 березня 2013 року та доручення Держпраці України від 18 червня 2013 року № 1768/31/02/02-13 проведена позапланова перевірка дотримання ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» вимог законодавства України про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки від 10 липня 2013 року № 19-01-020/0535.

Даною перевіркою встановлено наступні порушення:

вимог частин 1, 2 статті 115 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», а саме заробітна плата працівникам товариства за червень 2013 року виплачена 8-9 липня 2013 року, тобто пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснювалась виплата,

вимог частини 1 статті 47, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, а саме при звільненні працівника ОСОБА_2 не проведено виплату всіх сум, що належать йому від товариства у день звільнення, а також не нараховано та не виплачено йому середній заробіток за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку.

На підставі вказаного акта перевірки головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області Шевчуком Ю.Н. винесено припис від 10 липня 2013 року № 19-01-020/0535-0517, яким зобов'язано позивача у строк до 10 серпня 2013 року привести виплату заробітної плати працівникам у відповідність до вимог частин 1, 2 статті 115 Кодексу законів про працю України; виплату всіх сум, що належать від товариства звільненому працівникові, проводити у день звільнення відповідно до вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, а у разі невиплати у день звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум виплачувати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно здійснено виплату заробітної плати працівникам за червень 2013 року, а також з того, що в день звільнення ОСОБА_2 позивач здійснив всі розрахунки з ним по заробітній платі та після одержання листка непрацездатності з внесеними виправленнями - розрахунок по допомозі по тимчасовій непрацездатності, що в свою чергу свідчить про протиправність оскаржуваного припису. Також зазначив, що питання правомірності виплати заробітної плати працівникам ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» виходило за межі предмету проведеної перевірки.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства. Рішення Інспектора може бути оскаржене у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

З направлення на проведення перевірки ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» видно, що підлягали контролю питання, зокрема, щодо оплати праці без жодних обмежень.

Таким чином, відповідач вправі був здійснювати перевірку своєчасності здійснення позивачем виплати заробітної плати всім працівникам ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна», а не лише ОСОБА_2

Згідно з частиною 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до пункту 4.5 Положення про оплату праці, затвердженого наказом директора ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» від 28 лютого 2013 року № 74-од, заробітна плата виплачується працівникам товариства регулярно в робочі дні, а саме: 22-го (за першу половину місяця) та 7-го (за другу половину місяця) числа кожного місяця.

Позивач стверджує, що він своєчасно здійснює виплату працівникам заробітної плати. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2013 року по справі № 607/12429/13-п за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності головного бухгалтера ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що заробітна плата працівникам TзOB «ТК «Мегаполіс-Україна» за червень 2013 року проведена згідно з платіжними дорученнями від 03 липня 2013 року № HSZP3BP6IX, № 17747 та № 17653, від 04 липня 2013 року № 17787.

Вказані обставини свідчать про виплату працівникам ТзОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» заробітної плати за червень 2013 року не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснювалась виплата.

Що стосується своєчасності виплати належних ОСОБА_2 сум при звільненні, слід зазначити наступне.

Так, ОСОБА_2 працював у TзOB «ТК «Мегаполіс-Україна» та 11 березня 2013 року подав заяву про звільнення за власним бажанням з 26 березня 2013 року на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На виконання вимог вказаної норми позивач 26 березня 2013 року здійснив виплату заробітної плати вказаному працівнику в сумі 2951.29 грн.

В період з 13 березня 2013 року по 23 березня 2013 року ОСОБА_2 був тимчасово непрацездатний.

Згідно з статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються, зокрема, на виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Частиною 2 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 51 вказаного Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Враховуючи викладені вище правові норми, позивач правомірно здійснив виплату ОСОБА_2 допомоги за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності в сумі 639.95 грн. після надання останнім оформленого належним чином листка непрацездатності серія АВШ № 304796 лише 29 квітня 2013 року.

Що стосується виплати зазначеної допомоги починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності ОСОБА_2 в сумі 998.32 грн., то слід зазначити, що такі кошти застрахована особа отримує від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і за рахунок коштів такого Фонду, а роботодавець лише діє як посередник між Фондом та застрахованою особою і здійснює виплату нарахованих коштів.

Таким чином, ТзОВ «Мегаполіс-Україна» своєчасно здійснило повний розрахунок з ОСОБА_2 по заробітній платі при його звільненні, а також по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, що свідчить про відсутність підстав для виплатити йому середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність припису головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області Шевчука Ю.Н. від 10 липня 2013 року № 19-001-020/0535-0517 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року по справі № 819/1922/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський