Справа № 804/20783/14
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представників позивача ОСОБА_3, Товстого К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства «Саксагань» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -
19 грудня 2014 р. Селянське (фермерське) господарство «Саксагань» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами:
- визнати протиправними дії Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання угод нікчемними між СФГ «Саксагань» та ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6;
Представник відповідача в судове засідання не з'явився з урахуванням належного повідомлення про розгляд справи. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд приходить до наступного висновку.
Селянське (фермерське) господарство «Саксагань» зареєстроване юридичною особою 30.06.1995 року Криворізькою районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №429185 (а.с.10).
СФГ «Саксагань» перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній ОДПІ з 13.12.1996 р. за податковим номером 492.
Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість №100207201 (серії НБ №068092) Селянське (фермерське) господарство «Саксагань» є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість.
Дата початку дії Свідоцтва - з 01.04.2009 року.
Перелік видів діяльності СФГ «Саксагань» за КВЕД (згідно зі Свідоцтвом №100207201 серії НБ №068092): 01.11.0 - вирощування зернових та технічних культур (а.с.12).
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, контролюючим органом на адресу СФГ «Саксагань» 02.04.2014 року направлений запит №5172/10/04-83-22-01 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження», а саме інформації та завірених належним чином копій наступних документів:
- фактичної площі власних та орендованих земельних ділянок (в тому числі зареєстрованих в Держкомземі);
- даних про офісні та складські приміщення, які використовуються підприємством;
- даних про виробничі потужності підприємства;
- чисельність працівників (у тому числі за договором найму);
-копію статистичної звітності №29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 01 грудня 2011 року, 01 грудня 2012 року та 01 грудня 2013 року;
-копію статистичної звітності 50-СГ «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2011-2013 роки;
-первинні, бухгалтерські та інші документи, які підтверджують показники податкової звітності та фактичне здійснення підприємством господарської діяльності (договори, угоди та додатки до них, накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, рахунки-фактури, сертифікати, документи, які підтверджують витрати на транспортування сировини та готової продукції та інші, який отримано СФГ «Саксагань» (а.с. 129).
Запитувані документи та пояснення СФГ «Саксагань» до перевірки не надано.
За результатами перевірки складено акт від 13.06.2014 р. №59/04-83-22-01/21925239.
За висновками акту від 13.06.2014 р. №59/04-83-22-01/21925239 (а.46-47 акту) встановлено порушення:
- пп.16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, в результаті чого платник податків незаконно і безпідставно формував показники податкової звітності з ПДВ як суб'єкт спеціального режиму оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства за період з січня 2011 року по лютий 2013 року, а також незаконно набув та користувався статусом сільськогосподарського підприємства як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість за вищевказаний період;
- п.209.6, п.209.11 ст.209 Податкового кодексу України, в частині неправомірного застосування пільги з ПДВ, в результаті чого завищено суму ПДВ, в результаті чого завищено суму ПДВ, яка в поточному звітному періоді підлягає нарахуванню (ряд.17 скороченої (по ст.209ПКУ) декларації з ПДВ) за весь перевіряємий період всього в сумі 23095216грн.;
- п.185.1 ст.185, п. 186.1 ст.186, п. 187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податкові зобов'язання на загальну суму 20 833 378грн. та податковий кредит на загальну суму 639 156грн.
Порушення законодавства обґрунтовані в акті перевірки наступним чином.
У періоді з 01.01.2011 р. по 31.12.2013р. СФГ «Саксагань» зареєстрований платником фіксованого сільськогосподарського податку.
СФГ «Саксагань» відображено за період з 01.01.2011 по 28.02.2013 рр. питому вагу обсягів постачання (без ПДВ) сільськогосподарських товарів/послуг у загальному розмірі постачання за попередні 12 послідовних звітних податкових періодів у розмірі 100 відсотків.
За результатами проведеного аналізу податкової звітності з ПДВ та відомостей, що надавались підприємством встановлено, що у СФГ «Саксагань» не співпадають обсяги наявних земельних ділянок обсягам реалізованої продукції.
Згідно з поданих до ДПІ звітів СФГ «Саксагань» використовував у своїй діяльності:
- земельну ділянку площею 50,2га на території Глеюватської сільської ради в постійному користуванні (державний акт серії ІV-ДП №015142, зареєстрований під №37 від 05.06.1995р.).
За наслідками господарської діяльності підприємства у 2011-2012 рр. господарством було надано відомості щодо оренди земельних ділянок на території інших областей площею 3520,2га та 4725га відповідно. Відомості про реєстрацію договорів в Держкомземі не надано (а.5 акту).
В ході дослідження інформації щодо наявності у СФГ «Саксагань» орендованих земельних ділянок встановлено, що СФГ «Саксагань» жодних земельних ділянок в оренді не мало (а.13 акту).
До початку перевірки на СФГ «Саксагань» було направлено запит №5172/10/04-83-22-01 від 02.04.2014 р. «Про надання пояснень та їх документального підтвердження».
Запит отримано підприємством 07.04.2014 року. Запитувані документи та пояснення підприємством до перевірки не надано.
Також, товариством до перевірки не були надані:
- сертифікати якості на сільськогосподарські товари, які видаються виробником цієї продукції,
- товарно-транспортних накладних, які б підтверджували транспортування товару від постачальника до покупця (а.16 акту),
- бухгалтерських регістрів по рахункам 90 «Собівартість реалізації», 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 94 «Інші операційні витрати»,
- реєстрів вивозу з поля зібраного врожаю або накладних на оприбуткування зібраного врожаю на склад, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 20 «Виробничі запаси», 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва», що не дає можливим здійснити аналіз руху вирощеної сільськогосподарської продукції, товарно-матеріальних цінностей, аналіз та обсяг оприбуткування зібраного врожаю, обсяги зберігання сільськогосподарської продукції, сушку, доочищення, визначення залишків готової сільськогосподарської продукції, та інших ТМЦ;
- не надано накази про призначення матеріально-відповідальних осіб, які повинні здійснювати прийом-передачу ТМЦ;
- не надано документів, що підтверджують придбання посівного матеріалу, та використання посівного матеріалу в господарській діяльності, не надано актів на списання (внесення) добрив, паливно-мастильних матеріалів, у зв'язку з чим не є можливим співставлення норми застосування та дози внесення добрив, посівного матеріалу з фактичними обсягами використання та внесення, не є можливим співставити норми списання палива на обробіток ґрунту (дискування, оранта, культивація, боронування, посів культур тощо), а.18 акту.
Крім того, Криворізької північною ОДПІ отримано лист Головного оперативного відділу Криворізької Південної ОДПІ від 07.04.2014 р. №145/7/04-82-07-04 про те, що в ході відпрацювання сільськогосподарських підприємств, встановлено, що посадові особи СФГ «Саксагань», код 21925239, в періоді 2011-2012рр. неправомірно використовували спеціальний режим оподаткування, що відобразилося в завищенні показників вирощування сільськогосподарської продукції (пшениця, соняшник та інше) на власних та орендованих землях, тобто зазначені у податковій звітності підприємства дані є неправдивими, а СФГ «Саксагань» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди підприємствам-покупцям (а.4 акту).
У зв'язку з чим, перевіряючими зроблено висновок про неправомірне отримання (застосування) СФГ «Саксагань» податкової пільги з ПДВ за період з 01.01.2011 р. по 28.02.2013 р. всього у сумі 23095216грн. (а.21 акту).
За результатами розгляду скарг СФГ «Саксагань» рішеннями вказаних органів державної податкової служби скарги позивача були залишені без задоволення, а оспорюване податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.68-76).
Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюються спірні правовідносини, показав наступне.
Відповідно до п.п. 44.1, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п.п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 цього Кодексу документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якогопокладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 ст.44 Податкового кодексу України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієїстатті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митнійтериторіїУкраїни, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній територіїУкраїни, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесеннясумподатку до податкового кредиту виникаєуразіздійсненняоперацій з:а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основніфонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Податковим кодексом України передбачений особливий режим оподаткування сільськогосподарських підприємств, що встановлений ст. 209 Податкового Кодексу України, та є податковою пільгою.
Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30 Податкового кодексу України).
Пунктом 209.1 ст.209 Податкового Кодексу України визначено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
Згідно п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 11, сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України.
Контроль за дотриманням вимог цього Порядку здійснюють органи державної податкової служби (п. 5 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках).
Відповідно до п. 30.8 ст. 30 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі.
Податкові пільги, використані не за призначенням чи несвоєчасно повернуті, повертаються до відповідного бюджету.
Умови, за яких сільськогосподарське підприємство втрачає право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, встановлені п. 209.11 ст. 209 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.209.11 ст.209 ПК України, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг то:
а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;
б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;
в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке порушення.
Пунктом 123.2 ст.123 Податкового Кодексу України встановлено, що використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку,збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги.
Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З наведених норм права вбачається, що законодавець надає податкову пільгу виключно сільськогосподарським товаровиробникам і саме цим платникам податку надає право на застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.
При цьому, законодавець чітко визначив, що основна діяльність такого платника є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах (п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України).
Матеріалами справи встановлено, про що також відсутній спір між сторонами у даній справі, що у період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року СФГ «Саксагань» було платником фіксованого сільськогосподарського податку.
А відтак, в силу п.209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, Селянське (фермерське) господарство «Саксагань» у спірному періоді мало здійснювати основну діяльність зпостачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
Відповідно до податкової звітності за період з січня 2011 р. - грудень 2013 р., Селянським фермерським господарством «Саксагань» задекларовано ПДВ у розмірі 23 095 216грн., що залишились у його розпорядженні згідно ст.209 ПК України.
За результатами проведеного контролюючим органом аналізу податкової звітності з ПДВ та відомостей, що надавались підприємством, встановлено, що у СФГ «Саксагань» не співпадають обсяги наявних земельних ділянок обсягам реалізованої продукції.
В ході судового розгляду справи встановлено, що підтверджено позивачем в судовому засіданні, в постійному користуванні СФГ «Саксагань» перебувають землі категорії «рілля» загальною площею 50,2га, які розташовані на території Глеюватської сільради (державний акт на право власності №37 серії ІV-ДП №015142 від 05.06.1995 р.).
Згідно з поданих до податкового органу звітів СФГ «Саксагань» у спірний період часу господарську діяльність здійснювало також на орендованих у контрагентів (ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6, ТОВ «Сонячний», ТОВ «Гавань ДСІ») земельних ділянках, що розташовані на території інших областей.
На підтвердження здійснення власної сільськогосподарської діяльності на орендованих земельних ділянках позивачем до позову надані копії:
- договору №01-02/11 суборенди земельної ділянки, укладеного з ФОП ОСОБА_9 23.02.2011 р.,
- договору №02-03/11 суборенди земельної ділянки, укладеного з ФОП ОСОБА_6 22.03.2011 р.
Будь-яких інших первинних документів фінансово-господарської діяльності періоду 2011-2013 рр. СФГ «Саксагань» до суду надано не було.
Судом досліджені долучені до матеріалів справи договори №01-02/11 від 23.02.2011 р. та №02-03/11 від 22.03.2011 р.
Так, за умов договору суборенди земельної ділянки №01-02/11 від 23.02.2011 року, укладеного з ФОП ОСОБА_9, Орендар (ФОП ОСОБА_9) зобов'язується за плату передати Суборендареві (СФГ «Саксагань») в строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення земельну ділянку загальною площею 914,55га.
Згідно з п.1.2 договору, земельна ділянка, що передається в суборенду, знаходиться у володінні і користуванні Орендаря у відповідності до договору оренди від 01.02.2011 р. №01-02/11, в якому передбачена суборенда.
Згідно з п.п.2.1, 3.1,3.3 договору термін суборенди складає 1 (один) рік з моменту прийняття об'єкту, що орендується, і державної реєстрації суборенди. Суборендар сплачує орендну плату в розмірі 3% - 221824,10грн. Порядок внесення орендної плати - 01.02.2012 р. по 28.02.2012 р.
За п.4.1 зазначена земельна ділянка повинна бути передана в оренду по акту прийому-передачі, який оформлюється в строк 30 днів з моменту набуття чинності даного договору з розробленням проекту її відведення, технічної документації
Проте, встановити місцезнаходження земельної ділянки, що передана в суборенду СФГ «Саксагань», з договору №01-02/11 від 23.02.2011 не представляється можливим, відповідні дані відсутні в договорі суборенди.
Крім того, позивачем не надано суду обов'язкових за умовами договору первинних документів: акту прийому-передачі земельної ділянки, проекту її відведення та технічної документації.
Не надано і основного договору оренди №01-02/11 від 01.02.2011 р., про який йдеться в договорі суборенди №01-02/11 від 23.02.2011.
Більш того, позивачем не надано суду доказів сплати орендної плати, порядок внесення якої передбачений п.3.3 договору суборенди.
А відтак, встановити реальність передання ФОП ОСОБА_9 суборендарю Селянському (фермерському) господарству «Саксагань» в суборенду земельної ділянки загальною площею 914,55га у 2011 році та її використання позивачем протягом 1 року з наявних в матеріалах справи документів неможливо.
Щодо договору суборенди №02-03/11 від 22.03.2011 р.
Так, за умов договору суборенди земельної ділянки №02-03/11 від 22.03.2011 року, укладеного з ФОП ОСОБА_6, Орендар (ФОП ОСОБА_6) зобов'язується за плату передати Суборендареві (СФГ «Саксагань») в строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення земельну ділянку загальною площею 1183,28га.
Згідно з п.1.2 договору, земельна ділянка, що передається в суборенду, знаходиться у володінні і користуванні Орендаря у відповідності до договору оренди від 22.03.2011 р. №02-03/11, в якому передбачена суборенда.
Згідно з п.п.2.1, 3.1,3.3 договору термін суборенди складає один рік з моменту прийняття об'єкту, що орендується. Суборендар сплачує орендну плату в розмірі 3% - 287032,91грн. Порядок внесення орендної плати - 01.03.2012 р. по 31.03.2012 р.
За п.4.1 договору зазначена земельна ділянка повинна бути передана в оренду по акту прийому-передачі, який оформлюється в строк 30 днів з моменту набуття чинності даного договору з розробленням проекту її відведення, технічної документації
Проте, встановити місцезнаходження земельної ділянки, що передана в суборенду СФГ «Саксагань», з договору №02-03/11 від 22.03.2011 р. не представляється можливим, відповідні дані відсутні в договорі.
Крім того, позивачем не надано суду обов'язкових за умовами договору первинних документів: акту прийому-передачі земельної ділянки, проекту її відведення та технічної документації, що ставить під сумнів набуття чинності даним договором. Не надано і основного договору оренди №02-03/11 від 22.03.2011 р., про який йдеться в договорі суборенди №02-03/11 від 22.03.2011р.
Більш того, позивачем не надано суду доказів сплати орендної плати, порядок внесення якої передбачений п.3.3 договору суборенди.
А відтак, встановити реальність передання ФОП ОСОБА_6 суборендарю - Селянському (фермерському) господарству «Саксагань» в суборенду земельної ділянки загальною площею 1183,28га у 2011 році та її використання позивачем протягом 1 року з наявних в матеріалах справи документів неможливо.
Окрім того, слід зазначити, що згідно до ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі» договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Під час розгляду справи позивачем не надано доказів реєстрації вищевказаних договорів суборенди у встановленому законодавством порядку, що виключає реальність їх укладення. А тому, вони не можуть розглядатись судом в якості доказу.
Отже, доводи позивача про здійсення господарської діяльності у 2011-2012рр. на орендованих землях, розташованих в інших областях, не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами.
А за відсутності достатньої площі землі у Селянського (фермерського) господарства «Саксагань» відсутні можливості для вирощування такої кількості сільськогосподарської продукції, про які позивач звітував у 2011-2013 рр.
Між тим, судом враховано оперативну інформацію заступника начальника Криворізького відділення Криворізької північної ОДПІ Мартинова В.М. (висновок №81 від 28.03.2014 року), згідно з якою господарство за 2011-2012 рр. орендувало земельні ділянки на території інших областей площею 3520,2га та 4725га відповідно.
При цьому, Криворізьким відділенням Криворізької північної ОДПІ проведено аналіз податкової звітності з ПДВ Селянського фермерського господарства «Саксагань» за 2011-2012 рр. та відомостей, що надавались підприємством, та встановлено, що у 2011 році господарством було засіяно 1239,77га землі, у 2012 році - господарством засіяно 4775,2га землі, у 2013 році - господарством засіяно 50,2га землі.Відомості щодо реєстрації договорів у Держкомземі не надано.
Для господарських потреб господарство орендувало складські приміщення (договір оренди з ФОП ОСОБА_3).
На виконання робіт по посіву, збору та перевезенню врожаю СФГ залучено сторонні організації.
Для перевезення врожаю - ТОВ «Гавань ДСІ». Крім того, господарство орендувало сільськогосподарську техніку у ФО СПД ОСОБА_3 (договір від 10.01.2009р.), а.с.133-135.
Крім того, судом враховано, що контролюючим органом на адресу СФГ «Саксагань» направлений запит №5172/10/04-83-22-01 від 02.04.2014 р. «Про надання пояснень та їх документального підтвердження», а саме інформацію та завірені належним чином копії наступних документів:фактичної площі власних та орендованих земельних ділянок (в тому числі зареєстрованих в Держкомземі); даних про офісні та складські приміщення, які використовуються підприємством; даних про виробничі потужності підприємства; чисельність працівників (у тому числі за договором найму); копію статистичної звітності №29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 01 грудня 2011 року, 01 грудня 2012 року та 01 грудня 2013 року;копію статистичної звітності 50-СГ «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2011-2013 роки;первинні, бухгалтерські та інші документи, які підтверджують показники податкової звітності та фактичне здійснення підприємством господарської діяльності (договори, угоди та додатки до них, накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, рахунки-фактури, сертифікати, документи, які підтверджують витрати на транспортування сировини та готової продукції та інші.
Запитувані документи та пояснення СФГ «Саксагань» до перевірки не надано.
Суд вважає, що позивач такими діями фактично унеможливив контролюючий орган у здійсненні безпосереднього контролю за правильністю надання та обліку податкової пільги, а також її цільового використання СФГ «Саксагань».
Зареєстрованих в законному порядку договорів суборенди, договорів оренди, а також первинної документації на підтвердження виконання робіт по посіву, по збиранню врожаю, його перевезення, зберігання, а також інформації щодо кількості працюючого персоналу в господарстві позивачем не надано і в ході розгляду справи.
Сумнів щодо реальності здійснення Селянським фермерським господарством «Саксагань» сільськогосподарської діяльності з використанням спеціального режиму оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства за період з січня 2011 року по лютий 2013 року підтверджений також додатковими доказами по справі, а саме:
- довідкою Баштанської МДПІ Миколаївської області №/1701/НОМЕР_1 від 13.04.2012 р. «Про результати проведення зустрічної звірки ФОП ОСОБА_6, код ЄДРПОУ НОМЕР_1,щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків СФГ «Саксагань» за період з 01.01.2010 по 01.11.2012р.»(а.с.108-111),
- довідкою Відділу Держкомзему у Очаківському районі Миколаївської області від 28.11.2012 р.№2262/01-11 (а.с.112),
- відповіддю ТОВ «Сонячний» від 28.11.2012 р. №39 про відсутність фінансово-господарських взаємовідносин з СФГ «Саксагань» у період з 01.01.2010 р. по 01.11.2012 р., а також не укладання у вказаний період жодних договорів оренди та суборенди з СФГ «Саксагань» (а.с.113);
- відповіддю ТОВ «Гавань ДСІ» від 26.11.2012 р. №б/н про відсутність фінансово-господарських взаємовідносин з СФГ «Саксагань» у період з 01.01.2010 р. по 01.11.2012 р., а також не укладання у вказаний період жодних договорів оренди та суборенди з СФГ «Саксагань» (а.с.114);
- довідкою Баштанської МДПІ Миколаївської області №/1701/НОМЕР_2 від 13.04.2012 р. «Про результати проведення зустрічної звірки ФОП ОСОБА_9, код ЄДРПОУ НОМЕР_2, щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків СФГ «Саксагань» за період з 01.11.2011 по 30.11.2011» (а.с.120-123);
- відповіддю ФОП ОСОБА_6від 21.11.2012 р. №б/н про відсутність фінансово-господарських взаємовідносин з СФГ «Саксагань» у період з 01.01.2010 р. по 01.11.2012 р., а також не укладання у вказаний період жодних договорів оренди та суборенди з СФГ «Саксагань» (а.с.126).
Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 "статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахункитощо) мають силу первиннихдокументівлише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції».
За таких обставин, судом у ході судового розгляду справи не встановлено фактичного передання від ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6, ТОВ «Гавань ДСІ», ТОВ «Сонячний» земельних ділянок та їх фактичного отримання позивачем, не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами оброблення позивачем земельних ділянок, вирощування, збирання та перевезення з орендованих земельних ділянок сільськогосподарської продукції, не встановлено руху активів позивача з приводу проведення позивачем орендної плати за вказаними договорами суборенди відповідно до їх умов впродовж 2011-2012р., що свідчить про неправомірне використання СФГ «Саксагань» наданої податкової пільги з ПДВ у спірний період на сумі 23 095 216грн.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання угод нікчемними між СФГ «Саксагань» та ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6, суд зазначає наступне.
Із змісту акту від 13.06.2014 р. №59/04-83-22-01/21925239 (а.46-47 акту, а.с.13-59) не вбачається жодних висновків перевіряючих щодо визнання угод між СФГ «Саксагань» та ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6 нікчемними.
Між тим, суд вважає доцільним зауважити.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, в суджень контролюючого органу про нікчемність окремих угод, є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі висновки акта можуть бути підтверджені або спростовані судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «Саксагань» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" 3674-VI від 08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
На момент подачі позову до суду максимальний розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становив 1827,00 грн.
Позивачем сплачено частково судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 487,20 грн.
В зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено в повному обсязі, сума судового збору в розмірі 4 384,80 грн. підлягає стягненню з СФГ «Саксагань» до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Селянського (фермерського) господарства «Саксагань» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Судові витрати в розмірі 4 384,80грн. стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Саксагань» до Державного бюджету України.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 березня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.03.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова