Справа № 809/765/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року Справа № 876/531/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,
з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтога» та управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області до ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтога» про стягнення суми пенсії,
07 березня 2013 року управління Пенсійного фонду України в Долинському у районі Івано-Франківської області (далі УПФ України в Долинському районі) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» (далі ПАТ «Укрнафта») та ОСОБА_1 суму заборгованості із надміру виплаченої пенсії в розмірі 5017,13 грн.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року у справі № 809/765/13-а вказаний позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ПАТ «Укрнафта» суму пенсії виплаченої надміру ОСОБА_1 в розмірі 5017,13 грн. Крім того, визнано нечинним та скасовано розпорядження УПФ України в Долинському районі № 799 від 13.11.2012 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У своїй апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Укрнафта» просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Укрнафта» суму пенсії в розмірі 5017,13 грн. та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Таким чином, застосування судом даної норми можливе тільки тоді, коли позовною вимогою є відшкодування шкоди, а не суми заборгованості із надміру виплаченої пенсії, та коли видано недостовірний документ, а не документ з недостовірними даними.
У поданій апеляційні скарзі УПФ України в Долинському районі просить скасувати оскаржувану постанову в частині визнання нечинним та зобов`язання управління скасувати своє розпорядження № 799 від 13.11.2012 року. В обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на вихід судом за межі позовних вимог, оскільки управління звернулось до суду про стягнення надміру виплачених сум пенсії, а не про скасування свого ж розпорядження.
Представник ПАТ «Укрнафта» у ході апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу частково, заявивши клопотання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду просила залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Представник УПФ України в Долинському районі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких мотивів.
Частково задовольняючи позовні вимоги УПФ України в Долинському районі, суд виходив із того, що позивач не довів правову підставу для стягнення з відповідача ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки суду не було надано доказів зловживання пенсіонера чи надання ним недостовірних даних позивачеві. Разом з тим, такі кошти слід стягнути з відповідача ПАТ «Укрнафта», посадовими особами якого і допущені неточності в довідках про розмір заробітної плати ОСОБА_1 .
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянтів, апеляційний суд виходить із таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 1992 року ОСОБА_1 звернулася до УПФ України в Долинському районі із заявою про призначення їй пенсії по віку. На підтвердження своєї роботи до заяви надала довідку за № 1р-563 від 09.11.1991 року про розмір заробітної плати за період з 01.11.1990 року по 31.10.1992 року, внаслідок чого з 16 серпня 1992 року їй було призначено пенсію за віком.
14 червня 2012 року головним спеціалістом з призначення пенсії УПФ України в Долинському районі ОСОБА_2 у присутності архіваріуса проведено зустрічну перевірку ПАТ «Укрнафта» на предмет достовірності видачі довідки № 1р-563 від 09.11.1992 року про заробітну плату ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт за № 244 від 14.06.2012 року, відповідно до якого встановлено, що при перевірці довідки виявлена розбіжність у 1991 році та 1992 році. Зокрема, у травні 1991 року заробітна плата становила 384 р. (в довідці - 389 р.), була включена одноразова виплата 5 р. У грудні 1991 року є нарахована подвоєна заробітна плата. У грудні 1992 року заробітна плата становила 2145,06 р. ( в довідці - 4770,06 р.), у лютому заробітна плата становила 2247,57 р. (у довідці - 4872,57 р.), у березні - 3454,04 р. (в довідці - 7485,29 р.)
22 червня 2012 року ПАТ «Укрнафта» видано нову довідку за № 211 із зазначенням достовірних даних по заробітній платі ОСОБА_1 .
Крім того, 16 серпня 2012 року головним спеціалістом з призначення пенсії УПФ України в Долинському районі ОСОБА_2 у присутності архіваріуса проведено зустрічну перевірку ПАТ «Укрнафта» на предмет достовірності видачі довідки № 424 від 19.07.2004 року про заробітну плату ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт за № 244А від 16.08.2012 року, відповідно до якого встановлено, що суми, зазначені у довідці № 424 від 19.07.2004 року, відповідають записам особових рахунків за 1987 - 1990 роки. Однак, у травні 1991 року заробітна плата становила 384 р. (в довідці - 419,00 р.), у червні 1991 року заробітна плата становила 645,00 р. (в довідці - 680,00 р.).
13 листопада 2012 року позивачем проведено розрахунок переплати по пенсійній справі № 124829 ОСОБА_1 за період 01.07.2002 року по 31.08.2012 року та встановлено, що переплата пенсії відповідачу за вказаний період складає 5107,13 грн.
Окрім того, 13 листопада 2012 року УПФ України в Долинському районі прийнято розпорядження за № 799, яким у зв`язку із встановленням факту переплати ОСОБА_1 суми пенсійних виплат у розмірі 5107,13 грн. (за період з 01.07.2002 року по 31.08.2012 року) постановлено проводити стягнення з її пенсійних виплат по 20% до повного погашення переплати.
Як слідує з матеріалів справи, листами від 17.01.2013 року за № 324/03 та за № 325/03 позивач направив відповідачам вказане розпорядження з пропозиціями погасити виниклу заборгованість, однак жоден із них в добровільному порядку не погодився відшкодувати надміру отримані ОСОБА_1 кошти.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Приписам наведеної норми кореспондують положення частини 4 статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
За встановлених судом обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а виступав організацією, установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенсії.
Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на наведені положення закону та встановлені обставини уваги не звернув. Тому апеляційний суд приходить до переконання про необхідність скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Укрнафта» суми пенсії виплаченої надміру ОСОБА_1 в розмірі 5017,13 грн. та закрити провадження в цій частині позовних вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.
Вказана правова позицію узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18.06.2013 року у справі № 21-204а13 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування суми зайво виплаченої пенсі.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Таким чином, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов: зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.
Оскільки судом встановлено, що переплата пенсії ОСОБА_1 відбулася не в результаті зловживання з боку пенсіонера, тому апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність позовної вимоги щодо стягнення з неї надміру виплаченої пенсії в розмірі 5017,13 грн.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Вихід за межі позовних вимог це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відтак, вихід за межі позовних вимог можливий за таких умов:
- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, який ним зазначено;
- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, скасовуючи своєю постановою розпорядження позивача УПФ України в Долинському районі № 799 від 13.11.2012 року, суд першої інстанції не діяв у інтересах позивача та порушив зазначені норми КАС України, а тому постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,
апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» та управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області задовольнити.
Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року у справі № 809/765/13-а скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.
Провадження в частині позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо стягнення з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» суми пенсії, виплаченої надміру ОСОБА_1 в розмірі 5017 (п`ять тисяч сімнадцять) грн. 13 коп., закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.В.Кухтей

Постанова у повному обсязі складена 12 березня 2015 року.