Справа № 345/4875/14-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 876/177/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області, про перерахунок та виплату призначеної пенсії як державному службовцю пенсії, яка призначена з 30.09.2011 р. та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, які виплачувалися на протязі 2006р. - 2011р. та на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона отримує пенсію відповідало Закону України «Про державну службу», згідно з яким пенсійне забезпечення посадових осіб, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. УПФУ в м. Калуші та Калуському районі при переведенні її з одного виду пенсії на пенсію державного службовця, незважаючи на вимоги ст.66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», безпідставно не включено до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, що виплачені протягом 2006-2011 рр., з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Чинне законодавство, як загальне так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. Надбавки, запроваджені нормативно правовими актами, матеріальна допомога, індексація заробітної плати належать до видів грошового забезпечення і приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі чи службі в органах місцевого самоврядування та були звільнені після їх запровадження.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 року позов задоволено. Визнано дії УПФУ щодо не включення в розрахунок пенсії на користь ОСОБА_1 сум матеріальних допомог та індексації заробітної плати неправомірними. Зобов'язано УПФУ провести перерахунок пенсії на користь ОСОБА_1 яка призначена з 30.09.2011 р. та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, які виплачувалися протягом 2006 р. - 2011 р. та на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач - управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те що, матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати відповідно до ст.33 ЗУ «Про державну службу»,а сам факт утримання із суми допомоги на оздоровлення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим не проведено повного та всебічного з'ясування обставин справи, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 30.09.2011 р. отримує пенсію відповідало Закону України «Про державну службу» (а.с.13).

Згідно з листом управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі № 349/М-15 від 07.11.2014 року, позивачці відмовлено у включенні до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тих мотивів, що матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати відповідно до ст.33 ЗУ «Про державну службу», а сам факт утримання із суми допомоги на оздоровлення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця (а.с.10).

Відповідно до довідки Калуської ОДПІ від 30.11.2011 р. на користь ОСОБА_1 виплачено індексацію та матеріальну допомогу на оздоровлення до заробітної плати за 2006 -2011 р.р. в сумі 46341,00 грн. (а.с.13-15).

Отже, судом першої інстанції встановлено, що на момент виходу на пенсію позивача до складових її заробітної плати з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування входили, у тому числі, і матеріальна допомога на оздоровлення і індексація доходів, які не були враховані відповідачем.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМ України (ч.7 ст.33).

Постановою КМ України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів" керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, про те що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, матеріальну допомогу, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, необхідно враховувати при обчисленні розміру його пенсії. Положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 лютого 2012 року.

Стосовно індексації доходу, то колегія суддів зазначає, що індексація грошових доходів встановлена Законом України "Про індексацію грошових доходів громадян" від 03.07.1991р.

Враховуючи те, що чинне законодавство України як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати, запроваджені нормативно-правовими актами, індексація грошових доходів приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі.

Позивачем при зверненні до управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області до заяви про призначення пенсії додано довідку про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" із зазначенням вказаних вище виплат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а тому ухвалення судового рішення щодо захисту прав та інтересів особи на майбутнє, передбачаючи, що вони можуть бути порушені, є безпідставним.

Враховуючи те, що пенсія позивачу призначається довічно, а Закон, яким керується суд при прийнятті рішення, також не обмежує права позивача на отримання пенсії у визначеному Законом розмірі певним періодом часу, то не визначення кінцевого строку для нарахування та виплати оспорюваної пенсії, само по собі не є вирішенням прав позивача на майбутнє.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 року у справі №159/1954/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник