Справа № 367/7948/14-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/7948/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Оладько С. І. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком, зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання дій щодо непризначенння пільгової пенсії протиправними; зобов'язання зарахувати трудовий стаж з 01.09.1998 р. по 08.07.2014 р. як пільговий за Списком № 2; зобов'язання призначити пільгову пенсію за віком з 08.07.2014 р

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, з 01.09.1998 року по день звернення до суду з адміністративним позовом позивач працює в Ірпінському міському вузлі електрозв'язку «Ірпіньміськтелеком» повний робочий день кабельником-спаювальником. Робота пов'язана із спаюванням освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками, код КП7245 (наказ від 01.09.1998 року). Стаж роботи у вказаному підприємстві складає 16 років.

У липні 2014 року, як вказує позивач в адміністративному позові, після досягнення 55-ти річного віку він звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До заяви позивачем було долучено: копію паспорта, копію трудової книжки, згідно якої його з 01.09.1998 року було прийнято на роботу в Ірпінський міський вузол електрозв'язку «Ірпіньміськтелеком» на посаду кабельника - спаювальника (наказ від 01.09.1998 року № 32), довідку № 17-28/67 від 01.09.2014 року Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком», відповідно до якої в період з 01.09.1998 року по теперішній час працює в цеху телекомунікаційних послуг № 16 м. Ірпінь Київської області 16 років за професією кабельника-спаювальника, що передбачена списком № 2, розділом XXIX Зв'язок п. 29 (постанова Ради Міністрів України від 16.01.2003 року № 36). Підставою для видачі довідки від 01.09.2014 року № 17-16/32 є накази з особового складу за 1998 рік, особові рахунки по виплаті заробітної плати з 1998 року по час звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (чинний з 01.01.1992 р., далі - Закон № 1788) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на один рік за кожні два роки такої роботи (жінкам).

Частина третя статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачений законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченими раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, при нарахуванні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 р. № 383, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 01.12.2005 р. за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1, № 2, що діяли на період роботи працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що зазначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відмовляючи у призначенні пільгової пенсії позивачу, кабельнику - спаювальнику, відповідач не заперечував, що дана посада відноситься до посад, що дають право на призначення пільгової пенсії, натомість, зазначив, що в довідці підтверджуючій пільговий характер роботи № 17-16/32 від 01.09.2014 року Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» містяться помилки у визначенні періоду пільгового стажу; довідка не містить інформації щодо наказу по підприємству про результати першої атестації робочого місця, а також відсутній висновок державного експерта умов праці щодо якості проведення атестації робочих місць на підприємстві.

З даного приводу колегія суддів, підтримуючи позицію суду першої інстанції, зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Колегія суддів зауважує, що протягом періоду з 2000 р. по 2009 р. характер роботи позивача за результатами атестації робочих місць залишався незміннім та визнаним роботодавцем таким, що становить для здоров'я позивача певну небезпеку.

Відмовляючи у призначенні пільгової пенсії, відповідач таку відмову не обґрунтував доводами, що свідчать про інші умови праці позивача на тому ж підприємстві при виконанні тієї ж роботи, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ненадання роботодавцем позивача до пенсійного органу відомостей про результати атестації робочого місця у період з 1998 р. по 2000 р. позивача не перебувають у наслідковому зв'язку з невідповідністю умов праці позивача в цій період посаді, що передбачена Списком № 2.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи не містять відомостей про факт звернення позивача до відповідача про призначення пільгової пенсії, про дату подання заяви.

Натомість, факт такого звернення у липні 2014 року засвідчується позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем і не спростовується наданими ним доказами.

З огляду на це, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з дати виникнення у позивача права на призначення пільгової пенсії - 08.07.2014 р.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують позиції суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком, зобов'язання призначити пенсію залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 05.03.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.