Справа № 818/3533/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/48942/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, Фонду державного майна України про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 04.09.2012р. по 30.04.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди. Також просив стягнути суму моральної шкоди з кожного з відповідачів в розмірі по 10000грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду Державного майна України в Сумській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 9998,85 грн. В задоволенні інших вимог - відмовлено. Постанова суду в частині стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць в сумі 4553,66 грн. підлягає негайному виконанню.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013р. в частині стягнення з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду на суму 6667,0 грн.

В скасованій частині прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Також постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013р. скасована в частині негайного виконання, стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць в сумі 4553,66 грн.

В іншій частині постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року залишена без змін.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року в частині скасування постанови Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в який просить її скасувати та залишити в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2012р. по справі №2а-1870/1460/12 позивача поновлено на посаді заступника начальника Регіонального Фонду Державного майна України в Сумській області та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 220615 грн. за період з 27.12.2007р. по 03.09.2012р.

Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Державної виконавчої служби УКраїни від 22.04.2013р. закінчено виконавче провадження № ВП 35928836 щодо виконання постанови суду про поновлення позивача на роботі, що було відкрито 10.01.2013 р. на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", в постанові визначено щодо направлення подання до правоохоронних органів щодо вирішення питання притягнення до кримінальної відповідальності винних посадових осіб Фонду Державного майна України за невиконання рішення суду.

Постанова Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2012р. по справі №2а-1870/1460/12 Фондом Державного майна України не виконана, на день розгляду даної справи в частині поновлення на роботі набрала законної сили.

Таким чином, період з 10.01.2013 р. по 22.04.2013 р.. є часом затримки в поновлені ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

Суть спірних правовідносин полягає у неправомірності дій Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області щодо невчасного поновлення ОСОБА_4 на посаді.

Задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 9998,85 грн., суд першої інстанцій виходив з підстав встановлення факту затримки Регіональним Фондом Державного майна України в Сумській області виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Харківський апеляційний адміністративний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції, проте дійшов висновку про зміну розміру середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та зменшив суму виплати до 3331,85 грн., на підставі довідки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області від 12.08.2013 року, яка надана під час розгляду апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вимогами ч.5 ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 256 КАС України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу вимог ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Тобто, постанова Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2012р. в частині поновлення позивача на роботі підлягала виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки.

Згідно частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналіз наведених правових актів дає підстави дійти висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій щодо неправомірності дій відповідача, оскільки з наведеного випливає, що відповідач порушив вищезазначені норми та не виконав негайно постанову суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

При цьому, суд касаційної інстанції погоджується з необґрунтованістю вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, так як розмір суми відшкодування моральної шкоди та характер моральних чи фізичних страждань, приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, або інших негативних явищ, заподіяних йому саме незаконними діями з боку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, Фонду державного майна України позивачем не доведений.

Однак, скасовуючи рішення суду першої інстанції, Харківський апеляційний адміністративний суд не дотримався норм процесуального права щодо форми ухвалення резолютивної частині постанови від 17 вересня 2013 року, на підставі наступного.

Відповідно до п.12 Постанови № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року, рішення суду апеляційної інстанції повинні відповідати приписам статей 205, 206, 207 КАС України і викладаються у формі постанови або ухвали.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги (частина друга статті 205 КАС України). Тобто в цьому разі та за таких обставин суд приймає постанову.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 10 Постанови № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року, резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги.

Резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Пунктом 10.4. зазначеної Постанови Пленуму № 7 від 20.05.2012 року, у рішенні про стягнення з відповідача на користь позивача певної суми грошових коштів суд першої інстанції повинен зазначити дані, визначені пунктом 3 частини першої статті 18 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», необхідні для подальшого оформлення виконавчого документа: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серію паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від присвоєння ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема дату народження боржника та місце його роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як зазначено вище, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013р. в частині стягнення з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду на суму 6667,0 грн.

В скасованій частині прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Також постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року скасована в частині негайного виконання, стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць в сумі 4553,66 грн.

В іншій частині постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року залишена без змін.

Аналізуючи резолютивну частину постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, вказані вимоги закону судом апеляційної інстанції були проігноровані, оскільки судом апеляційної інстанції при винесенні рішення порушені норми процесуального законодавства, які вимагають від суду апеляційної інстанції при прийнятті рішення дотримуватись форми та змісту необхідних для подальшого оформлення виконавчого документа або її негайного виконання.

Оскільки у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, суд касаційної інстанції вважає за правильне змінити абзаци 3,4,5 резолютивної частини постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, виклавши в наступній редакції: «Скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013р. Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду за період з 10.01.2013 року по 22.04.2013 рік в розмірі 3331,85 грн. (три тисячі триста тридцять одну грн.). Допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

Відповідно до частини 1 статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 225, 231 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року змінити, виклавши абзаци 3,4,5 резолютивної частини постанови у наступній редакції:

«Скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду за період з 10.01.2013 року по 22.04.2013 рік в розмірі 3331,85 грн. (три тисячі триста тридцять одну грн.).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Судді О.Ф. Ситников

О.П. Стародуб

В.В. Швець