Справа № 826/20585/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 березня 2015 року м. Київ№ 826/20585/14
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишина В.М., Качура І.А. при секретарі судового засідання Віркуцькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1
до Кабінета Міністрів України Державної адміністрації залізничного транспорту України третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Міністерство інфраструктури України
про визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу, поновлення на роботі
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Міністерство інфраструктури України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 26.11.2014 №1154-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України", визнання протиправним та скасування наказу від 03.12.2014 №4114/ос "по особовому складу", поновлення на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України.

В судовому засіданні представником Кабінету Міністрів України заявлено клопотання про закриття провадження у справі, вмотивоване тим, що даний позов є трудовим та не належить вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Представник Державної адміністрації залізничного транспорту України в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Представник Міністерства інфраструктури України також клопотав про закриття провадження у справі, оскільки позивач не перебував на публічній службі, спірні правовідносини є трудовими та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши заявлене клопотання дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вбачає наявними підстави для часткового задоволення клопотання про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Пунктом 15 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим та органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Згідно з вимогами ст. 9 згадуваного Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Рбота позивача за контрактом в державній установі, не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, відповідно до частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України, контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Наведений висновок суду щодо розмежування трудових правовідносин та публічної служби, а також юрисдикції судів щодо розгляду таких спорів, підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, де у п. 13.1 зазначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на саме публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Оскаржений наказ, яким позивача звільнено з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту не є звільненням з публічної служби, оскільки ОСОБА_1 не перебував на публічній службі за вказаною посадою.

Наказ, яким припинено трудові відносини позивача не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки правовідносини, що виникли між Державною адміністрацією залізничного транспорту України з приводу звільнення ОСОБА_1 не пов'язані з проходженням публічної служби та не належать до публічно-правових, отже і справу в частині позовних вимог щодо скасування наказу від 03.12.2014 №4114/ос "по особовому складу", поновлення на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі. У вказаній частині

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства, зокрема, справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак з позовними вимогами щодо скасування наказу від 03.12.2014 №4114/ос "по особовому складу", поновлення на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України позивач може звернутись до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 26.11.2014 №1154-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України" суд зазначає, що таке розпорядження є актом індивідуальної дії в публічно-правових правовідносинах, що безпосередньо не породжує, не змінює і не припиняє трудових правовідносин, а лише є підставою для прийняття відповідного кадрового наказу, а відтак спір у вказаній частині підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 157, ч. 4 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково клопотання представника Кабінету Міністрів України про закриття провадження у справі №826/20585/14.

2. Закрити провадження у справі №826/20585/14 в частині позовних вимог визнання протиправним та скасування наказу від 03.12.2014 №4114/ос "по особовому складу", поновлення на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України.

3. Відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в іншій частині.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки встановленні ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо ухвалу не було оскаржено.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур

Повний текст ухвали складено 11.03.2015