Справа № 2а/2270/6119/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Київ К/9991/64978/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року

у справі № 2270/6119/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Темп»

до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство «Темп» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому (далі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № від 19 квітня 2011 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року позов був задоволений. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому № від 19 квітня 2011 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ВАТ «Темп» судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року було змінено. Викладено абзац 2 резолютивної частини постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року наступним чином: «Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому № від 19 квітня 2011 року». В решті постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Хмельницькому, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ВАТ «Темп», посилаючись на те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року та постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Хмельницькому провела документальну невиїзну перевірку ВАТ «Тепм» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2011 року, за наслідками отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення платником податків податкового законодавства, за результатами якої був складений акт № 2746/23-7/14309942 від 19 квітня 2011 року.

За висновками акту перевірки, позивачем були порушені: вимоги підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статті 180, абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ВАТ «Тепм» завищило суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за січень 2011 року на 470292,00 грн.; вимоги статті 180, абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ВАТ «Тепм» занижено залишок від'ємного значення (рядок 26 декларації за січень 2011 року) на суму 470292,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач не може претендувати на відшкодування коштів з державного бюджету, у зв'язку з тим, що при проведенні зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника за грудень 2010 року було встановлено, що згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контрагенти позивача, а саме: ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «С.Т.М. Україна», ТОВ «Метенергосервіс», у рядках 27 податкових декларацій задекларували незначні суми податку на додану вартість, які підлягають сплаті до бюджету, що свідчить про відсутність факту надмірної сплати податку на додану вартість до державного бюджету.

19 квітня 2011 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зменшила ВАТ «Темп» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за січень 2011 року на 470292,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зменшення податковим органом позивачу сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є безпідставним, оскільки: ВАТ «Темп» правомірно включило до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість згідно належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від його контрагентів, а саме: ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «С.Т.М. Україна», ТОВ «Метенергосервіс»; позивач сплатив податок на додану вартість у складі вартості придбаних товарів (робіт, послуг); перевіркою не було встановлено порушень при визначенні позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню; несплата податку продавцем в ланцюгу несе негативні наслідки лише для цієї особи та при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування, з урахуванням того, що таких фактів перевіркою виявлено не було.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Отже, визначальним для бюджетного відшкодування є фактична сплата податку на додану вартість отримувачем товарів (робіт та послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт та послуг).

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що факт придбання позивачем у ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «С.Т.М. Україна», ТОВ «Метенергосервіс» товарів та оплата їх вартості (у тому числі податку на додану вартість) підтверджений платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.1 арк. справи 120-122, 125-130, 139-141).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування оспорюваним податковим повідомленням-рішенням слугував висновок податкового органу про те, що згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контрагенти позивача, а саме: ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «С.Т.М. Україна», ТОВ «Метенергосервіс», у рядках 27 податкових декларацій задекларували незначні суми податку на додану вартість, які підлягають сплаті до бюджету, а саме: ТОВ «Стіл-Інвест» - 7461,00 грн., ТОВ «С.Т.М. Україна» - 13312,00 грн., ТОВ «Метенергосервіс» - 0,00 грн., що свідчить про відсутність факту надмірної сплати податку на додану вартість до державного бюджету.

Разом з цим, у акті перевірки також було встановлено, що зазначені контрагенти позивача задекларували свої податкові зобов'язання у сумах, які перевищують суми податкового кредиту, задекларованого позивачем, а саме: ТОВ «Стіл-Інвест» - 248675,00 грн., ТОВ «С.Т.М. Україна» - 158131,00 грн., ТОВ «Метенергосервіс» - 300611,00 грн., що свідчить про здійснення ними операцій з продажу товарів, що оподатковуються за ставкою 20%.

За визначенням, наведеним у підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з пунктами 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З огляду на те, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість згідно належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від його контрагентів, та позивач сплатив податок на додану вартість у складі вартості придбаних товарів, а також зважаючи на те, що перевіркою не було встановлено порушень при визначенні позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно задекларував до відшкодування з бюджету суму податку на додану вартість за січень 2011 року у розмірі 470292,00 грн.

При цьому, суди обґрунтовано виходили з того, що розмір податкового кредиту покупця повинен дорівнювати розміру податкових зобов'язань продавця за конкретною господарською операцією, а не розміру суми, задекларованій продавцем до сплати в бюджет.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Хмельницькому підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Карась

_____________________ Т.М. Шипуліна