Справа № 804/6/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 р. Справа № 804/6/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Хоміча Ю.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області згідно з вимогами п.286.5 ст. 286 Податкового кодексу України та на підставі договору і даних Земельного кадастру проведено нарахування фізичній особі ОСОБА_5 грошового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб на 2014 рік на суму 13 322,05грн.
В ході судового розгляду справи встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що громадянка ОСОБА_5 є власником 1/2 (одна друга) частини нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 (серії НОМЕР_1).
Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг від 25.10.2004 р. (№ витягу 228848)
16 листопада 2004 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про реєстрацію права власності на 1/2 (одну другу) частини нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, за власником - ОСОБА_5, про що свідчить Витяг №35461380 про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Згідно з експлікацією в Технічному паспорті на виробничий будинок (нежитлові будівлі та споруди) по АДРЕСА_1 (розмір частки власності за ОСОБА_5 - 1/2) загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 3408,0, з них:
- під будинком, господарськими будівлями та спорудами усього 2056,0: 1827,5 - під будинком та 228,5 - під господарськими будівлями та спорудами).
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Згідно з пп.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПКУ земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп.14.1.73).
За змістом пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ земельний податок є формою плати за землю (плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності).
Згідно зі ст.269 розділу ХІІІ ПКУ платниками податку (тобто земельного податку) є:
- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
Об'єкти оподаткування: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПКУ).
Відповідно до пунктів 286.5, 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року орган державної податкової служби надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:
- у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
- пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;
- пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Наведені норми кореспондуються з положенням Земельного кодексу України.
Так, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти; до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення; якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Положеннями п. 286.1 ст.286 ПКУ визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру; центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 289.1ст. 289 ПКУ - для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, про що також відсутній спір у даній справі, що позивач є власником 1/2 (одна друга) частини нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №228848.
Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового Кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) земельний податок сплачується з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Отже, позивач як власник 1/2 (одна друга) частини нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в силу п.287.6 ст.287 Податкокого кодексу України є платником земельного податку, вирахованого контролюючим органом з урахуванням площі земельної ділянки під належними їй будівлями та спорудами та встановленої для даної ділянки нормативно-грошової оцінки.
Дані щодо загальної площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 містяться в експлікації в Технічному паспорті на виробничий будинок (нежитлові будівлі та споруди) по АДРЕСА_1 (розмір частки власності за ОСОБА_5 - Ѕ), а саме: загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 3408,0, з них: під будинком, господарськими будівлями та спорудами усього 2056,0 (1827,5 - 05.05.2006 під будинком та 228,5 - під господарськими будівлями та спорудами).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що нарахування позивачу земельного податку із розрахунку загальної площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 є неправомірним. Розраховуючи земельний податок, податковий орган має використовувати дані Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку частки земельної ділянки по АДРЕСА_1, тобто під належними ОСОБА_5 будівлями та спорудами.
Відомості з Державного земельного кадастру, датовані 05.05.2006 р. за вих.№7006, надані представником відповідача в судовому засіданні в якості доказу правомірності вирахування позивачу розміру земельного податку за період 2014 рік, не приймаються судом до уваги, оскільки інформація в ній дійсна протягом 2006 року.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа), тому судові витрати в розмірі 182,70грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити в повному обсязі.
Судові витрати в розмірі 182,70 грн. стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 27.02.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова