Справа № 826/17581/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 січня 2015 року 09:02 № 826/17581/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Білоус А.С., за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Радчук В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, -
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 листопада 2014 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, відповідач) № 414/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним було виконано всі зобов'язання щодо сплати самостійно визначених податкових зобов'язань.

Окрім цього, позивач вказує на те, що під час проведення його перевірки, контролюючий орган не в повному обсязі дослідив обставини, які спричинили несвоєчасне надходження грошових коштів по єдиному податку, що призвело до прийняття протиправного рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 01 вересня 2008 року, свідоцтво № 0010088.

17 січня 2012 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із заявою щодо застосування спрощеної системи оподаткування на 2012 рік та визначення 2 групи платника єдиного податку.

За результатами розгляду вказаної заяви, ФОП ОСОБА_1 видано свідоцтво платника єдиного податку, відповідно до якого, починаючи з 01 січня 2012 року позивач перейшла до спрощеної системи оподаткування зі ставкою єдиного податку - 20 % (друга група).

В період з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було проведено перевірку своєчасності сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1, за результатами якої 30 вересня 2014 року складено акт № 5263/2656-17-04-26.

В ході перевірки позивача встановлено, що позивачем порушено пп. 3 п. 299.10 статті 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому ПК України.

Станом на 30 вересня 2014 року за позивачем рахується податковий борг в сумі 428,88 грн., який виник за рахунок несплати ФОП ОСОБА_1 ставки єдиного податку.

30 вересня 20104 року на підставі акту перевірки своєчасності сплати єдиного податку фізичною особою-підприємцем № 5263/2656-17-04-26 було винесено рішення № 414/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Незгода з зазначеним вище рішенням відповідача обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 19 Конституції України, (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані чинними на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 статті 291 ПК України).

Відповідно до п. 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на першу, другу, третю, четверту, п'яту та шосту групи платників єдиного податку.

До другої групи платників єдиного датку відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1 000 000 гривень (пп.2 п. 291.4 статті 291 ПК України).

Згідно з пп. 1 п. 292.1 статті 292 ПК України, 292.1. доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п. 293.1 статті 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

- для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пп.2 п. 293.2 статті 293 ПК України).

Пунктом 295.1 статті 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до п. 295.2 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси (п. 295.4 статті 295 ПК України).

Підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України, встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (пп.298.2.3 п. 298.2 статті 298 ПК України).

Згідно з положеннями п. 300.1 статті 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем 20 листопада 2013 року та 19 грудня 2013 року у відділенні КМД УДППЗ «Укрпошта» була здійснена оплата єдиного податку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій № 9686 від 20 листопада 2013 року на суму 229,40 грн., призначення платежу: єдиний податок за листопад 2013 року на поточний рахунок отримувача НОМЕР_4 ГУ ДКСУ у м. Києві та № 1527 від 19 грудня 2013 року на суму 243,60 грн., призначення платежу: єдиний податок за грудень 2013 року на поточний рахунок отримувача НОМЕР_4 ГУ ДКСУ у м. Києві.

Проте, оператором КМД УДППЗ «Укрпошта», при проведенні сплати вказаних коштів, допущено помилку, в результаті якої грошові кошти були зараховані не за призначенням, а у ФОП ОСОБА_1 утворився податковий борг у сумі 423,90 грн.

15 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернулась ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із заявою (вих. № 4), в якій вона повідомила відповідача по помилку оператора КМД УДППЗ «Укрпошта», просила зарахувати здійснені нею платежі за призначенням та переглянути рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку № 414/25-56-17-04-51.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, оскаржуване рішення залишено без змін, про що було повідомлено його листом від 05 листопада 2014 року № 89/Р/26-56-20-02-04.

Відмовляючи позивачу в задоволені його заяви відповідач зазначив, що до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києва 15 жовтня 2014 року за № 1-337-677 надійшов лист від КМД УДППЗ «Укрпошта», в якому було зазначено, що оператором при проведенні сплати в сумі 243,60 грн. 20 грудня 2013 року платіжне доручення № 01-11/4924, було помилково вказано в призначенні платежу ОСОБА_3, код НОМЕР_2 та прохання вважати вірним в призначені платежу ОСОБА_1 код НОМЕР_1.

На виконання вказаного листа, 15 жовтня 2014 року відповідачем було перенесено кошти в сумі 243,60 грн. з карточки особового рахунку по єдиному податку з фізичних осіб ОСОБА_3 код НОМЕР_2 на карточку особового рахунку ОСОБА_1 код НОМЕР_1.

Згідно отриманої від органів державного казначейства виписки, сплачені 20 листопада 2013 року позивачем кошти в сумі 229,40 грн. надійшли на р/р НОМЕР_3 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами», а не на р/р НОМЕР_4 «Єдиний податок з фізичних осіб».

Відповідач рекомендував позивачу надати до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві лист, відповідно до вимог статті 43 ПК України для перерахування коштів з р/р НОМЕР_3 на р/р НОМЕР_4.

У той же час, при вирішенні вказаної справи суд зазначає наступне.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні встановлені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346-III).

Обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника (п. 22.6 статті 22 ПК України).

Крім того, відповідно до п. 129.6 статті 129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, при порушенні термінів сплати або неперерахування платежів податків та зборів з вини банку суб'єкт господарювання повинен надати до контролюючого органу заяву з копіями платіжних документів, що засвідчують факт подання їх до установи банку.

Під час розгляду справи було встановлено, що податковий борг у позивача з'явився, внаслідок помилки оператора від КМД УДППЗ «Укрпошта», який при проведенні сплати позивачем єдиного податку за листопад 2013 року та грудень 2013 року зарахував кошти не за призначенням.

Позивач звертався до контролюючого органу із заявою (вих. № 4 від 15 жовтня 2014 року), якою повідомив про помилку, здійснену при сплаті податків та надав копії платіжних квитанцій від 20 листопада 2013 року та 19 грудня 2013 року, що є підставою для звільнення ФОП ОСОБА_1 від відповідальності за несплату єдиного податку.

А відтак, прийняте податковим органом рішення від 30 вересня 2014 року № 414/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв'язку із чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем не доведено законності та обґрунтовані оскаржуваного рішення, а отже позов підлягає задоволенню шляхом визнання оскаржуваного рішення про протиправною та його скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 30 вересня 2014 року № 414/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03.02.2015 року.