Справа № 818/1603/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/49883/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області до військової частини № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив стягнути з військової частини № НОМЕР_1 заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 5 листопада 1991 року, за травень 2014 року в сумі 1303 грн. 39 коп.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що військова частина № 2276 є юридичною особою та внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. 16 травня 2014 року відповідачу було вручено розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за травень 2014 року, яким визначено до сплати 1303 грн. 39 коп. фактичних витрат позивача на виплату і доставку таких пенсій особам, які працювали або працюють у військовій частині № НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що військова частина утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються на оплату праці працівників та грошове утримання військовослужбовців, а тому не зобов`язана відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно абзацу 4 пункту 1 ст. 2 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування 400/97-ВР визначає лише об`єкти, на які встановлено ставку збору обов`язкового державного пенсійного страхування (тобто кошти, які оподатковуються).

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно п. 2.1 цієї Інструкції страхувальниками є, зокрема, роботодавці (п. 2.1.1) та підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу (п. 2.1.2).

За змістом п. 6.1 вказаної Інструкції витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відшкодовуються платниками, зазначеними у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що оскільки пунктом 6.1 Інструкції передбачено відшкодування витрат платниками, визначеними у п. 2.1.1 Інструкції, а військові частини не відносяться до переліку вказаних платників, фінансуються з бюджету за рахунок бюджетних коштів, які виділяються на оплату праці працівників та грошове утримання військовослужбовців, а тому не зобов`язані відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи касаційної скарги не ґрунтуються на доказах і не спростовують висновків судів, викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на доказах.

Оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк