Справа № 491/1182/14-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. Справа № 491/1182/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Скуртов М.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 20.10.2014 р. про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Ананьївської міської ради Одеської області за участю третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання рішення незаконним та скасування у повному обсязі, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ананьївської міської ради Одеської області за участю третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якому просила визнати незаконним та скасувати у повному обсязі рішення Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року про надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 450 кв. за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування будівель торгівлі.

Ухвалою від 20 жовтня 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, залишивши без розгляду позовні вимоги про визнання рішення незаконним та скасування у повному обсязі.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції встановив, що гр-ка ОСОБА_3 про те, що існує рішення Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року дізналась офіційно спочатку в серпні 2013 року, а потім в листопаді 2013 року після отримання копії позовної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.10.2013 року про визнання порядку користування земельною ділянкою, тому пропустила строк на оскарження, звернувшись до суду з адміністративним позовом лише 18.09.2014 року. Суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску звернення до суду поважними.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

До Одеського апеляційного адміністративного суду були надані письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких Ананьївська міська рада Одеської області заперечує проти апеляційної скарги та просить відмовити у задоволенні вимог громадянки ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що рішення Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 450 кв. за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято відповідно до вимог чинного земельного законодавства. У процесі виготовлення проекту відведення земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 було запропоновано погодитись з існуючими межами та підписати акт встановлення меж в натурі, даний акт ОСОБА_2 підписаний не був. При цьому міська рада повідомляє, що вищевказаний акт міською радою не складається і не зберігається, він є невід'ємною частиною проекту відведення земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки. В своїх запереченнях треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають, що строк для звернення до суду ОСОБА_3 пропустила без поважних причин та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Ананьївської районного суду Одеської області від 20.10.2014 року без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.197 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що подружжя Граждан та ОСОБА_3 являються співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 3/5 та 2/5 частини відповідно. Між господарями існує спір щодо користування донною земельною ділянкою. Так 13 лютого 2007 року комісією було складено Акт яким встановлено, що будинок розташований на земельній ділянці належить на правах приватної власності двом господарям - подружжю Граждан та ОСОБА_2 Частина земельної ділянки була за згодою поділена між двома господарями та встановлена огорожа, що було зазначено в плані домоволодіння. Крім того, частина огорожі, яка фактично існує - відсутня в плані, що стало причиною спору. Комісія рекомендувала спільну огорожу зняти і в подальшому проводити поділ земельної ділянки за згодою обох господарів…»

Після чого на підставі заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було прийняте рішення Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 450 кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з наданого акту від 29.08.2013 року комісією при розгляді спірного питання щодо користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 вбачаться, що ОСОБА_3 було відомо про рішенням Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року де вона в присутності комісії відмовилася від підпису акту на встановлення меж земельної ділянки в натурі та заявила, що вона не згодна з існуючим поділом земельної ділянки та огорожею, що привело до невиконання вищевказаного рішення міської ради. В наслідок чого 09.10.2013 року подружжям Граждан було подано позовну заяву про визнання порядку користування земельною ділянкою, про усунення перешкод в укладенні договору оренди земельної ділянки.

Як зазначає в своїй в апеляційній скарзі заявниця строк звернення до суду пропустила в зв'язку з тим що про існування рішення Ананьївської міської ради Одеської області №852-VI від 12 лютого 2013 року дізналася лише в листопаді 2013 року, з тексту позовної заяви після її отримання.

Так відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо посилань ОСОБА_3 про перебування на лікарняному в період з 18.11.13 року по 03.12.13 року, та продовження лікування 13.12.2013 року та 07.12.2014 року. Надані до апеляційної скарги апелянтом довідки не можуть сприйматися судом як доказ перебування на лікарняному, оскільки зазначені довідка є тільки висновком окремого медичного обстеження, та не містить доказів того, що ОСОБА_3 знаходилася на лікарняному у період, коли адміністративний позов чи заява про оскарження могла бути подана. Крім того, наданий документ не є оригіналом та не засвідчений належним чином, тому не може сприйматись судовою колегією, як доказ.

На думку колегії, доводи апелянта щодо не змоги укласти договору про надання правової допомоги адвокатом, не є поважною причиною для пропуску встановленого законом строку на звернення до адміністративного суду. Невірне, помилкове сприйняття позивачем способу захисту свого права не може свідчити про поважність причин пропуску нею строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, оскільки ОСОБА_3 звернулася до суду лише у вересні 2014 року, та не зазначила жодних доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та застосування наслідків пропуску без поважних причин строку звернення до суду, визначених ст. 100 КАС України - залишення цих позовних вимог без розгляду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив питання щодо відмови в поновленні строку звернення до суду, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена ухвала залишена без змін.

Керуючись ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст. 206, ст. 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 20.10.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко О.В.

суддя /підпис/ Димерлій О.О.

суддя /підпис/ Романішин В.Л.