Справа № 826/20072/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2015 року № 826/20072/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СТАР АП"
до1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного Олександра Вікторовича
третя особа проПублічне Акціонерне товариство ««БРОКБІЗНЕСБАНК» зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР АП" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В., третя особа Публічне Акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» та просить суд зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. визначити суму заборгованості позивачу у розмірі 102 081,14 грн. та включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в порядку черговості, встановленої Законами України. Також позивач просить зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» у зв'язку з включенням позивача до даного реєстру.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у строки, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», подав заяву про включення його до реєстру кредиторів, а відповідач на його думку безпідставно не включив до даного реєстру.

Відповідач-1 у відзиві від 28.01.2015 р. № 09-2837/15 проти позову заперечив, посилаючись на те, що відмовляючи позивачу у внесенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» відповідач діяв у відповідності до вимог закону, оскільки, позивачем не було надано доказів на підтвердження суми заборгованості Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» перед позивачем у розмірі 102 081,14 грн.

Відповідач-2 надав заперечення від 14.02.2015 р. № 843, в яких проти позову заперечує з підстав, що позивачем не доведено наявності заборгованості ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» перед позивачем у розмірі 102 081,14 грн., оскільки, акт виконаних робіт за договором № СА від 20.01.2014 р. про надання послуг з проведення рекламних компаній від імені ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» не підписано. Отже, правові підстави для внесення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» згідно вимог закону відсутні.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд в судовому засіданні 29.01.2015 року дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 р. №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО 28.02.2014р. було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Тимчасову адміністрацію в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 45 від 11.06.2014 р. про початок ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014р. по 10.06.2015р.

Про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» було надруковано оголошення в газеті "Голос України" № 113 (5863) від 14.06.2014 р.

09.07.2014 р. позивач відповідно до вимог ст. 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" звернувся із заявою від 09.07.2014 р. про визнання кредитором з майновими вимогами до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» у розмірі 102 081,14 грн.

20.11.2014 р. звернувся з письмовою заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо надання витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Відповідно до листа-відповіді від 24.11.2014 р. № 18-кр позивачу повідомлялося, що незважаючи не те, що позивач вчасно звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами до банку, оскільки, такі вимоги позивача документально не підтверджені, банк не мав правових підстав для включення грошових вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Не погодившись із зазначеною відмовою позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (із змінами а доповненнями) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку;3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню; 9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 10) здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Уповноважена особа Фонду може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та/або нормативно-правовими актами Фонду, які є необхідними для завершення процедури ліквідації банку.

Згідно ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

20 січня 2014 року між Позивачем та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір №СА-54.

Відповідно до договору №СА-54 від 20.01.2014 р. ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» замовляє, а позивач надає послуги з проведення рекламних кампаній з метою просування/рекламування продуктів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» або особи ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на ринку України, а ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» зобов'язується приймати та оплачувати послуги по договору в строки й на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до договору №СА-54 від 20.01.2014 в розділі «Визначення термінів» визначено, що рекламна компанія - затверджений сторонами на певний період часу порядок та обсяг розміщення/розповсюдження реклами у рекламних засобах відповідно до медіа бюджету рекламодавця, а також інші послуги, перелік яких погоджений сторонами у цьому договорі та відповідних додатках до нього.

Медіа бюджет рекламодавця - бюджет медіа витрат рекламодавця, запланований на певний період часу для розміщення реклами продуктів рекламодавця в рекламних засобах на підставі запланованого бюджету рекламодавця агентство розробляє комунікаційну стратегію для продуктів рекламодавця що відображається у медіа-плані розміщення рекламних матеріалів чи іншій погодженій сторонами формі.

Отже, в підтвердження розміщення реклами продуктів третьої особи в рекламних засобах має відображатися у медіа-плані розміщення рекламних матеріалів, який визначає план, порядок, обсяг розміщення/розповсюдження реклами (телеканал, який розміщує рекламу; час виходу реклами в ефір; тривалість рекламного матеріалу; час закінчення виходу реклами в ефірі тощо.

Згідно додатку №1 від 20.01.2014 р. до договору №СА-54 від 20.01.2014 р. сторони погодили, що вартість рекламної кампанії складає 480 001,44 грн.

Позивач зазначає, що ним виконано умови зазначеного договору на суму 102 081,14 грн., а ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» дану суму не сплатив, чим порушив взяті за договором зобов'язання.

Однак, на підтвердження факту наявності заборгованості ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» перед позивачем за договором №СА-54 від 20.01.2014 р., позивач надав відповідачу-1 акт виконаних робіт підписаний тільки позивачем.

Відповідач вважає даний акт, таким, що не підтверджує заборгованість ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у розмірі 102 081,14 грн., саме з цих підстав позивачу було відмовлено у внесенні грошових вимог позивача у сумі 102 081,14 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки, відповідачами не визнається факт отримання послуг за договором №СА-54 від 20.01.2014 р., з посиланням на відсутність підписаного акту виконаних робіт, а тому і заперечується факт наявності заборгованості ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» перед позивачем у сумі 102 081,14 грн., суд приходить до висновку про необхідність застосувати норми укладеного договору.

Так, відповідно до п. 10.1 договору №СА-54 від 20.01.2014 р. визначено, що суперечки між сторонами, що виникають у зв'язку з даним договором, вирішуються шляхом переговорів уповноваженими представникам сторін. У випадку недосягнення згоди між сторонами, усі суперечки передаються на розгляд у відповідний господарський суд відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Таким чином, позивачем не доведено суду належними доказами суми заборгованості ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» перед позивачем за договором №СА-54 від 20.01.2014 р.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оскільки, позивачем не надано суду доказів, про те, що ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» має перед позивачем заборгованість у сумі 102 081,14 грн., суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. визначити суму заборгованості позивачу у розмірі 102 081,14 грн. є необґрунтованими.

При цьому, позовні вимоги про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» у зв'язку з включенням позивача до даного реєстру є похідними від позовних вимог про визнання суми заборгованості, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і в цій частині.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено з посиланням на докази та норми чинного законодавства правомірність дій щодо відмови включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що обґрунтування, наведені позивачем у позові, не спростовують доводи відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР АП" відмовити повістю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР АП» () решту суми судового збору в розмірі 1837,46 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судового збору у розмірі 1837,46 грн. з ТОВ «СТАР АП» () доручити відповідному підрозділу ДФС України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук