Справа № К/9991/17360/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/9991/17360/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання щодо утримання від певних дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати незаконною бездіяльність Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, через яку було допущено злочинне встановлення скульптури фашисту і злочинцю Сталіну Й.В., перебільшено названу комуністичними націоналістами «пам'ятником», а також зобов'язати відповідача не перешкоджати ліквідації будь-яким шляхом будь-яким громадянином або будь-якому псуванню скульптури злочинцю Сталіну Й.В. за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Комунарівська, 43.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 посилається на те, що 5 травня 2010 року відповідач не завадив незаконному відкриттю скульптури Сталіну Й.В., a тому на думку позивача, така бездіяльність Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області найгрубішим чином порушила його права на: збереження хоча б на мінімальному рівні людяності та справедливості в державі; відсутність проявів явного фашизму в Україні; повагу до людської і національної честі та гідності; сприяння недопустимості будь-якої наруги над пам'яттю жертв злочинної тиранії Сталіна, російської окупації України під керівництвом Сталіна, винного у геноциді українців.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2011 року і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 5 травня 2010 року в місті Запоріжжі було відкриття пам'ятника Сталіну Й.В. Непогодившись з такими діями, ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

Так, згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 2 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 565-XII) встановлено, що основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

У статті 3 Закону № 565-XII визначено принципи діяльності міліції.

Згідно статті 4 Закону № 565-XII правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Діяльність міліції та права громадян визначено у статті 5 Закону № 565-XII.

Статтею 10 вказаного Закону встановлено основні обов'язки міліції, зокрема, згідно пунктів 1, 5, 11 цієї статті, міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах по них; виконувати прийняті в установленому законом порядку і в межах своєї компетенції рішення прокурора, слідчого, суду.

Проаналізувавши наведені норми права та перевіривши встановлені судами обставини цієї справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки будь-яких порушень прав і свобод позивача при відкритті 5 травня 2010 року пам'ятника Сталіну Й.В. у місті Запоріжжі з боку Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області допущено не було, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, вірно вказав на те, що вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області не перешкоджати ліквідації будь-яким шляхом будь-яким громадянином або будь-якому псуванню скульптури злочинцю Сталіну Й.В. за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Комунарівська, 43, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів попередніх інстанцій прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Жовтневого районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання щодо утримання від певних дій - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.