Справа № 2а-231/10/0470
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ К/800/54149/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Повного товариства «Ломбард «Нємцева і К»

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 року

у справі № 2а-231/10/0470

за позовом Повного товариства «Ломбард «Нємцева і К»

до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Повне товариство «Ломбард «Нємцева і К» звернулось до суду з адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2011 року у справі № 2а-231/10/0470 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції від 25.09.2009 року № /0/40985, від 20.10.2009 року № /1/44636, від 20.11.2009 року № /2/49573, від 17.12.2009 року № /3/54334.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами виїзної планової перевірки Повного товариства «Ломбард «Нємцева і К» з питання правильності обчислення та повноти і своєчасності внесення до бюджету податку з доходів з фізичних осіб та податку з власників транспортних засобів та самохідних машин з 01.04.2005 року по 30.06.2009 року, відповідачем складено довідку від 16.09.2009 року № 96/172.21904622, якою встановлено порушення пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого порушено вимоги податкового законодавства щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету на загальну суму 23, 50 грн.; пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, п.12.1 ст. 12, п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого порушено вимоги податкового законодавства щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету на загальну суму 25 289, 08 грн., а саме: позивачем неутримано податку з доходів фізичних осіб із сум, які утворились в результаті реалізації ломбардом не викуплених предметів застави у зв'язку з невиконанням фізичними особами-боржниками (позичальниками) своїх обов'язків перед ломбардом під час закінчення строку дії договору позики.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.09.2009 року № /0/40985, у зв'язку з чим визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 75 937, 74 грн.

За результатами адміністративного оскарження, скарги позивача залишено без задоволення, та податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.10.2009 року № /1/44636, від 20.11.2009 року № /2/49573, від 17.12.2009 року № /3/54334, які не змінили суми податкового зобов'язання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за позиковими операціями під час видачі позики ломбард не є податковим агентом, оскільки він не може виконувати обов'язок щодо нарахування, утримання та перерахування податку до бюджету від імені та за рахунок платника податку, оскільки під час видачі позики вона не є доходом позичальника, а при невикупі закладеної речі в момент закінчення договору ломбард не має коштів позичальника, з яких належало б утримувати податок. Через це дохід фізичної особи, одержаний від ломбарду при невиконанні нею своїх зобов'язань за договором позики щодо викупу закладених речей, підлягає оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваного доходу такого платника податку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідно до положень пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 та п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ломбард є податковим агентом та зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб, оскільки за його посередництвом продається майно боржника.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

За змістом пп. 4.3.23 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» сума позики становить дохід фізичної особи, яка її одержує, але до визначеного договором строку її повернення ця сума не є об'єктом оподаткування. Лише в разі невиконання фізичною особою забезпеченого заставою зобов'язання та реалізації заставленого майна виникає об'єкт оподаткування у вигляді суми коштів, отриманих у позику і не повернутих у встановлений договором строк. При цьому також може виникнути об'єкт оподаткування (дохід) у вигляді грошової суми, що перевищує розмір забезпечених заставою вимог - заставодержателя (ломбарду) та підлягає поверненню заставодавцю, оскільки ця сума фактично знаходиться у ломбарду під час одержання ним коштів від реалізації заставленого майна.

Згідно з п. 1.15 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковим агентом є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати і сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

З огляду на положення пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 та п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ломбард є податковим агентом, оскільки саме за його посередництвом продається майно боржника, саме він нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та повинен утримувати податок від суми такого доходу за рахунок платника, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних нормах цього Закону.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірного визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб.

При цьому враховується правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 30.05.2011 року № 21-69а11.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну Повного товариства «Ломбард «Нємцева і К» відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 року у справі № 2а-231/10/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук