Справа № 577/1032/15-а
Суддя: Галян С. В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/1032/15-а
Провадження № 2-а/577/28/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2015 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.

при секретарі Степаненко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона 15.12.2014 року отримала поштою постанову з відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 680 грн. за виконання виконавчого листа №2/577/5/2013 виданого 23.05.2013 року на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду про виселення її та вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1. Вважаю такі дії державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 незаконними. Так, державним виконавцем Ларіоновим A.C. 10.12.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою ВДВС Конотопського МРУЮ б/н від 17.06.2013 року про стягнення з неї 680 грн. виконавчого збору. Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії (стаття 11 Закону). Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 25 закону у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Нею було надано документи, а саме копія паспорту з пропискою та довідка з ЖКХ про постійне місце проживання, в яких чітко зазначено, що вона проживала, проживає на даний час за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників, 18/7. Вона ніколи не заселялася в квартиру АДРЕСА_2. Згідно із частиною 1 статті 28 Закону у разі невиконання боржником рішень майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» розроблена Інструкція з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №745 від 02 квітня 2012, яка визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (надалі - Інструкція). Так, пунктом 3.7.4 Інструкції визначено, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,5,8,9,11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем Ларіоновим A.C. не здійснювалося жодних виконавчих дій для виконання рішення суду, що підтверджується тим, що вона зареєстрована та фактично проживала зовсім в іншому місці. Враховуючи зазначене, виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника у зв'язку із невжиттям виконавчою службою примусових заходів щодо виконання вищевказаного рішення. Також, державний виконавець Ларіонов A.C. не мав права проводити будь-які виконавчі дії стосовно квартири №40 так як вона на даний час знаходиться під арештом та справи розглядаються в різних судових інстанціях. Окрім цього, зазначено, що у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа - об'єднання власників квартир «Дім», про виселення, вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, відшкодування моральної шкоди, вона була лише представником ОСОБА_5 та діяла на підставі довіреності, що була посвідчена головою Хмелівської сільської ради Краснопільського району, копія якої знаходиться у матеріалах цивільної справи. ОСОБА_3 робив перевірку щоб удостовіритися чи проживала, чи проживає вона в квартирі АДРЕСА_2. Посилав представників міліції в листопаді, грудні 2014 року провіряти чи горить світло у квартирі, допитував сусідів з квартири №41, чи бачили вони хто проживає в квартирі. По заяві ОСОБА_4 приходив дільничний, який приходив о 22:00 год. та вимагав надати документи на квартиру. Опитували сусідів за адресою: АДРЕСА_4, де вона постійно проживає. В січні приходив робітник міліції о 07:00 год., провіряв де вона проживає. Спочатку пішов до квартири №40, а потім прийшов на Будівельників 18/7, де брав в неї пояснення. Жодний факт не підтвердився - чи проживала вона за адресою, чи проживає, чи якісь її речі знаходяться у квартирі №40. Потім ОСОБА_3, вирішив зайти у квартиру, щоб скласти акт. Змовившись із ОСОБА_4, що він зайде у квартиру і складе акт, що в квартирі вона не проживає і ні яких її речей в квартирі не має, а також зайде ОСОБА_4 щоб побачите це. В квартирі знаходився ОСОБА_6 з жінкою та дворічною дитиною, які сторожують квартиру, так як ОСОБА_4 вже декілька разів незаконно вдиралася до квартири.

Враховуючи зазначене, вважає, що на неї як на представника ОСОБА_5, не можуть бути накладений виконавчий збір, оскільки вона не була стороною у справі. Тому просить визнати незаконними дії державного виконавця Ларіонова A.C. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2014 року та стягнення виконавчого збору в розмірі 680 грн., а токож зобов'язати державного виконавця Ларіонова A.C. скасувати неправомірну постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2014 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Ларіонов А.С. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснив, що 29.05.2013 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/5/2013 виданого 23.05.2013 року Конотопським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 до АДРЕСА_3, де боржником визнано ОСОБА_1 та надано строк для добровільного виконання рішення до 05.06.2013 року, та зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат на виконання, як передбачає ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Боржником рішення суду добровільно виконано не було. Документального підтвердження про виконання даного рішення ОСОБА_1 не надала, що передбачено вимогами ч. ст.27 Закону України «Про виконавче провадження». З метою перевірки виконання даних рішень державним виконавцем було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 в результаті якого було встановлено, що рішення суду боржниками виконано не було, про що складено відповідний акт. В подальшому державним виконавцем, з метою виконання рішення суду було вчинено ряд заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Згідно положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у встановлений строк з боржника стягується виконавчий збір в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи. Керуючись вказаними нормами закону 17.06.2013 року було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 680 грн., яку за вих. № 12130/16 було направлено боржнику, а 26.06.2013 вручено особисто під підпис боржнику. 01.12.2014 року державним виконавцем було складено акт на підставі якого було закінчено вказані виконавчі провадження з підстав передбачених п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Керуючись вказаною нормою закону 10.12.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 680 грн. з ОСОБА_1, копії постанови направлено боржнику для виконання. Вважає, що його дії є законними і відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, доводи та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2013 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/5/2013 виданого 23.05.2013 року Конотопським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 до АДРЕСА_3, де боржником визнано ОСОБА_1 та надано строк для добровільного виконання рішення до 05.06.2013 року, та зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат на виконання. ОСОБА_1 рішення суду добровільно виконано не було. Документального підтвердження про виконання даного рішення ОСОБА_1 не надала. З метою перевірки виконання даних рішень державним виконавцем було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 в результаті якого було встановлено, що рішення суду боржниками виконано не було, про що складено відповідний акт.

Згідно положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у встановлений строк з боржника стягується виконавчий збір в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи.

17.06.2013 року було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 680 грн., яку за вих. № 12130/16 було направлено боржнику, а 26.06.2013 року вручено особисто під підпис боржнику (а.с.7,38). 01.12.2014 року державним виконавцем було складено акт на підставі якого було закінчено вказані виконавчі провадження з підстав передбачених п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.39).

Згідно ч.7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Керуючись вказаною нормою закону 10.12.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 680 грн. з ОСОБА_1 (а.с.7), копії постанови направлено боржнику для виконання.

Згідно з вимогами ст.41 зазначеного Закону з боржника також підлягають стягненню витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, про що державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня.

Таким чином, оскільки станом на 05.06.2013 року позивачка ОСОБА_1 добровільно рішення суду на підставі якого було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/5/2013 виданого 23.05.2013 року Конотопським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 до АДРЕСА_3, де боржником визнано ОСОБА_1 та надано строк для добровільного виконання рішення до 05.06.2013 року, та зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору не виконала, то державним виконавцем правомірно після закінчення строку для добровільного виконання судового рішення винесено 17.06.2013 року постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 680 грн.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що державним виконавцем Ларіоновим A.C. не здійснювалося жодних виконавчих дій для виконання рішення суду, що вона проживала і проживає в АДРЕСА_4, а не по тій адресі по якій державний виконавець здійснював свої виконавчі дії та на неї як на представника ОСОБА_5, не може бути накладений виконавчий збір, оскільки вона не була стороною у справі, є безпідставними.

Відповідно виконавчого листа № 2/577/5/2013 виданого 23.05.2013 року Конотопським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 до АДРЕСА_3, боржником визнано ОСОБА_1, а тому згідно Законом України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення з боржника виконавчого збору, витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій та накладення на нього державним виконавцем штрафу у разі невиконання рішення в добровільному порядку та у строк, встановлений для такого виконання.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає з боку відповідача порушень діючого законодавства при проведенні ним виконавчих дій, які б спричинили порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ч.3 ст.160, ст.163, ч.2 ст.167, ст.181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування частини третьої статті 160 КАС України скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С. В. Галян