Справа № 221/190/15-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гальченко І.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року справа №221/190/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі № 221/190/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дії управління щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги під час призначення пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій та скасувати рішення відповідача № 196769 від 30 грудня 2014 року; зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 2-4).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано незаконною відмову управління щодо не нарахування та не виплаті позивачу разової грошової допомоги під час призначення пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсії. Скасовано рішення управління № 196769 від 30 грудня 2014 року про відмову в нарахуванні та виплаті вказаної допомоги. Зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги під час призначення пенсії (01 липня 2014 року) за віком у розмірі десяти місячних пенсії (а.с. 22-24).

Не погодившись з постановою Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі № 221/190/15-а, Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову суду від 03 лютого 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права (а.с. 26).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області та з 01 липня 2014 року отримує за віком. Останнє місце роботи позивача - викладач Волноваської дитячої музичної школи, спеціальний педагогічний стаж на час призначення пенсії склав 35 років 10 місяців.

У грудні 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області із заявою про перерахунок пенсії, як працівнику освіти.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області № 196769 від 30 грудня 2014 року позивачу відмовлено в вказаному перерахунку у зв'язку з тим, що посада викладача в позашкільних закладах освіти Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433, не передбачена, відповідно, немає підстав для зарахування до спеціального педагогічного стажу періоду роботи заявника на посаді викладача музичної школи та школи мистецтв, що дає право на пенсію за вислугу років та виплаті грошової допомоги при виході на пенсію (а.с. 5).

При прийнятті спірного рішення суд першої інстанції виходив з того, що робота позивача на посаді викладача музичної школи повинна бути зарахована до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, а враховуючи те, що позивач не отримував таку пенсію за вислугою років, а отримав її вперше за віком, позивач набуває права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком під час призначення пенсії за віком, посилаючись на положення ст. 21, 39 Закону України «Про позашкільну освіту» та вимогами Переліку типових позашкільних учбових закладів та Положення Про позашкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року за № 433.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22 червня 2000 року № 1841-III (далі - Закон України № 1841), позашкільні учбові заклади за своїми організаційно-правовими формами можуть бути державної, комунальної або приватної форми власності. Позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі, зокрема, шкіл мистецтв.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України № 1841, права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно з п. "е" ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788), працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України № 1788, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Як вже зазначалося раніше, останнє місце роботи позивача - викладач Волноваської дитячої музичної школи, спеціальний педагогічний стаж на час призначення пенсії склав 35 років 10 місяців.

Однак, при прийняті управлінням Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області рішення № 196769 від 30 грудня 2014 року, управління виходило з того, що посада викладача в позашкільних закладах освіти Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433, не передбачена, відповідно, немає підстав для зарахування до спеціального педагогічного стажу періоду роботи заявника на посаді викладача музичної школи та школи мистецтв, що дає право на пенсію за вислугу років. Суд апеляційної інстанції не погоджується з цим висновком управління, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» визначено, що посада викладача школи мистецтва включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Переліком дійсно не передбачена посада викладача школи мистецтв. Але Кабінетом Міністрів України поданням Міністерства соціального захисту населення України розповсюджено на викладачів музичних, мистецьких, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших порядок призначення пенсій за вислугою років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 без внесення змін в зазначену постанову, що підтверджується листом заступника Міністра соціального захисту населення України від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 на адресу обласних управлінь соціального забезпечення на місцях.

Доручення Кабінету Міністрів України від 06 січня 1995 року № 397/21 діє до теперішнього часу, оскільки, воно ніким не спростоване, не втратило чинності та надає позивачу право на призначення пенсії за вислугою років, як працівнику освіти та виплаті грошової допомоги при виході на пенсію. Відсутність посади викладача школи мистецтв в постанові Кабінету Міністрів України № 909 при наявності цієї посади в дорученні Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06 січня 1995 року не може бути підставою для відмови у виплаті зазначеної грошової допомоги.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, якою є зазначена вище постанова Кабінету Міністрів України № 909, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають ст. 21 Закону України № 1841, яка регулює умови призначення пенсії за вислугою років.

Згідно п. 6 Переліку типових позашкільних учбових закладів, затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2001 року № 433 і Положення про позашкільний навчальний заклад передбачені початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про освіту» до позашкільних учбових закладів належать зокрема, школи мистецтв.

Таким чином, робота позивача на посаді викладача музичної школи повинна бути зарахована до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, як працівнику освіти.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач не отримував пенсію за вислугою років, а отримав її вперше за віком, це дає право позивачу на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування рішення управління № 196769 від 30 грудня 2014 року та зобов'язання відповідача виплатити позивачу зазначену грошову допомогу.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі № 221/190/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дію - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Губська