Справа № 809/423/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р. Справа № 876/4236/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,
суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері західного регіону України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2.2012 року за №956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2012 року за №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій", Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України 15.11.2010 року за № 595 не нараховано та не виплачено додаткової щомісячної грошової винагороди за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року з врахуванням індексації, як військовослужбовцю Збройних Сил України, що забезпечує безпеку польотів та перельотів.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 року адміністративний позов задоволено.
Не згоджуючись із таким рішенням, Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері західного регіону України подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою, прийнятою з неповним дослідженням доказів та наданням їм належної оцінки, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги за змістом аналогічно обґрунтуванням заперечень відповідача на позовні вимоги, суть яких зводиться до того, що судом не прийнято до уваги те, що стороною позивача пропущено строк звернення до суду з даним позовом та позивач має право на додаткову щомісячну грошову винагороду лише з 01.04.2013 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування норм матеріального й процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументування позовних вимог, позивач вказав на те, що відповідно до штатно-посадового розкладу військової частини НОМЕР_1 та пп. 2.7.1 Інструкції з розробки штатів і табелів до штатів органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.12.2005 року № 742, суміщає дві посади: основну - оперативний черговий командного пункту управління штабу військової частини НОМЕР_1 , яка має код НОМЕР_2 та сумісну - офіцер з бойового управління командного пункту управління штабу військової частини НОМЕР_1 , яка має код 1687, і відповідно до п. п. 2.3 п. 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595 в редакціїнаказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 року № 825, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 вересня 2012 р. за № 1540/21852, як офіцер, який забезпечує безпеку польотів, має право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі до 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена відсутність у позивача права на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі до 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, зазначає наступне.
Із змісту статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2012 року № 956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" передбачено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби; особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій.
Відповідно до п. 2.1. наказу Міністерства оборони України від 15.11.2010 року № 595 ( в редакції наказу Міністра оборони України від 05.12.2012 року № 825) "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України" виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць до 100 відсотків місячного грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил України відповідно до переліку, наведеного в додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій"; військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України, згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Даним наказом передбачений виключний перелік умов, наявність яких дає підстави для здійснення виплати винагороди особам, які згідно цієї інструкції мають право на отримання винагороди.
Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, позивач 20.05.2011 року наказом Командувача ПС ЗС України за № 330 від 20.05.2011 року та наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 145 від 03.08.2011 року ОСОБА_1 призначено на посаду оперативного чергового-офіцера з бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0627004.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2011 року за № 969 про допуск особового складу командного пункту до управління польотами на аеродромі Івано-Франківськ у 2012 навчальному році та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2012 року за № 1370 про допуск особового складу командного пункту до управління польотами на аеродромі Івано-Франківськ у 2013 навчальному році, позивача допущено до керівництва польотами у складі групи керівництва польотами на аеродромі Івано-Франківськ з виконанням обов`язків офіцера з бойового управління.
Окрім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2011 року за № 970 про допуск особового складу до несення бойового чергування в якості оперативного чергового командного пунтку та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2012 року за № 1249 про допуск особового складу до несення бойового чергування в якості оперативного чергового командного пунтку позивач був допущений до несення бойового чергування на командному пункті військової частини НОМЕР_1 в якості оперативного чергового командного пункту військової частини НОМЕР_1 .
Згідно довідки тимчасово виконуючого обов`язків Начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , виданої оперативному черговому - офіцеру з бойового управління військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 про те, що відповідно до щоденних наказів командира військової частини НОМЕР_1 про призначення особового складу на бойове чергування в період з 24.10.2012 року по 01.04.2013 року виконав 30 (тридцять) бойових чергувань в якості оперативного чергового командного пункту військової частини НОМЕР_1 та забезпечив виконання 2 (двох) льотних змін в якості керівника дальної зони, виконання обов`язків якого передбачає забезпечення безпеки польотів та перельотів.
Наказом Міністерства оборони України від 05 грудня 2012 року N 825, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2012 р. за N 2091/22403, Інструкція N 595 доповнена додатком №1 "Переліку посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України" (надалі - Перелік)
У Переліку передбачені, зокрема, посади оперативного чергового за кодом 0846 і офіцера бойового управління за кодом 1687. Водночас, зазначеним Переліком не передбачена посада з подвійною назвою та кодом - посада оперативного чергового-офіцера бойового управління за кодом 0846-1687.
Відповідно до Примітки до Переліку, яка визначає умови, за яких провадиться виплата додаткової грошової винагороди, зазначена винагорода виплачується, якщо передбачені в штаті військової частини за посадою, що займає військовослужбовець, цифрові позначення військово-облікової спеціальності і посади збігаються з цифровими позначеннями військово-облікової спеціальності та посади, зазначених у цьому Переліку.
Таким чином, обов`язковими умовами для виплати винагороди є: наявність зазначеної в Переліку посади в штаті військової частини та наявність посади з відповідним кодом, яку займає військовослужбовець, у Переліку.
Посада ОСОБА_1 , як оперативного чергового командного пункту - оперативного чергового-офіцера з бойового управління командного пункту штабу включає дві посади та в Додатку 1 до Інструкції визначено посаду "оперативний черговий, офіцер бойового управління" цифрове позначення військової облікової спеціальності якої 0627, код посади 0846 та 1687.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, посада оперативного чергового-офіцера бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 за кодом 0846-1687, яку позивач займає з 03.08.2011 року передбачена штатом військової частини НОМЕР_1 .
Посилання відповідача на лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/9/136 від 22.02.2013 року, згідно з яким позивач не має права на отримання додаткової щомісячної грошової винагороди у зв`язку з тим, що його посада має подвійне найменування є безпідставним, оскільки даний лист-роз`яснення не є нормативно-правовим актом та суперечить Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-морських силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової винагороди та наказу Міністра оборони України від 05 грудня 2012 року №825, тобто актам вищої юридичної сили.
Разом з тим, Наказом Міністра оборони України від 07.06.2013 року № 370 були внесені зміни до наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595" (набрав чинності з дня його офіційного опублікування, застосовується з 01 квітня 2013 року) та обумовлено, що виплата щомісячної додаткової грошової винагороди здійснюється за умови, якщо передбачені в штаті військової частини за посадою (в тому числі з подвійним найменуванням, перша або друга частина якого окремо зазначена в Переліку), що займає військовослужбовець, цифрові позначення військово-облікової спеціальності і посади збігаються з цифровими позначеннями військово-облікової спеціальності та посади, зазначеними в цьому Переліку.
Таким чином, орган нормотворення визнав право військовослужбовців, які обіймають посади з подвійним найменуванням, на отримання вказаної винагороди навіть якщо у Переліку міститься лише одна з двох суміщуваних ними посад, однак встановив дію наказу починаючи з 01.04.2013 року, разом з тим, вирішуючи питання про наявність підстав для виплати позивачам винагороди до 01.04.2013 року, суд виходить з того, що виконання військовослужбовцем обов`язків принаймні за однією з двох суміщуваних посад, якщо така зазначена у Переліку, дає право отримувати цю винагороду.
Крім того, наявність у Переліку посад хоча б однієї з двох посад, виконання обов`язків за якими здійснюється (суміщається) військовослужбовцем, за умови дотримання ним одночасно і інших двох вимог, вказаних у Примітці до Інструкції, дає підстави для виплати такій особі вказаної винагороди, оскільки у протилежному випадку матиме місце необґрунтоване звуження прав особи та змісту положень постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року на підставі підзаконного акту нижчої юридичної сили.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 , мав право на отримання даної виплати з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2012 року.
Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що у командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 відповідно до п. 5 Інструкції за №825 від 05.12.2012 року є обов`язок до включення позивача в наказ про виплату додаткової щомісячної грошової винагороди за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року.
Стосовно доводів апелянта про пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом, то необхідно зазначити, що про порушення оспорюваного права ОСОБА_1 стало відомо лише в грудні 2014 року, а саме в той час коли звернувся з заявою до командира військової частини.
Тому суд першої інстанції підставно вважав, що позивачем не пропущено даний строк та одночасно суд задовольняючи позовні вимоги звернув увагу на вимоги ч.2 ст.233 КЗпП України.
У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вимогами ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В зв`язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об`єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.
З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері західного регіону України залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 року у справі № 809/423/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М.Обрізко
Повний текст виготовлено 03.03.2015р.