Справа № 803/380/14
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/4360/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 року у справі за позовом державної фінансової інспекції у Волинській області до управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2014 року державна фінансова інспекція у Волинській області (далі - ДФІ) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просила зобов'язати управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (далі - Управління) виконати п. 3 листа-вимоги № 03-080-14-14/7481 від 09.12.2013 року, а саме забезпечити повернення коштів в частині, що залишилися неповерненими в сумі 2386,00 грн. до Ратневського районного бюджету Волинської області на рахунок № 0321, які були сплачені Ратнівським архітектурно-планувальним підприємством до бюджету Ратнівської селищної ради Волинської області.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 року у справі № 803/380/14 у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ДФІ просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ДФІ було проведено планову ревізію дотримання вимог бюджетного законодавства, законності операцій за рахунками районного бюджету та фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2010 року по 01.09.2013 року, під час якої встановлено окремі порушення законодавства з питань збереження і використання комунальної власності та фінансів, що викладені в акті ревізії від 22.11.2013 року № 080-23/019.

Ревізією встановлено, що протягом 2010-2012 років Ратнівським архітектурно- планувальним підприємством у порушення п. 2 частини першої ст. 69 Бюджетного кодексу України сплачено податок на прибуток підприємств комунальної власності до Ратнівського селищного бюджету Волинської області в загальній сумі 13624,00 грн., який належав до доходів Ратнівського районного бюджету Волинської області.

У процесі розгляду справи в суді першої інстанції Управлінням частково усунуто збитки на загальну суму 11 238, 00 грн., у зв'язку із чим ДФІ було уточнено позовні вимоги та зменшено до залишку не відшкодованих збитків, а саме 2386,00 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що повернення помилково сплачених сум грошових зобов'язань (зокрема, податку на прибуток підприємств) здійснюється відповідним органом Казначейства, виключно на підставі заяви платника податку та висновків органу Міндоходів. На Управління обов'язків щодо повернення помилково сплачених комунальними підприємствами сум податку на прибуток підприємств чинним законодавством не покладено. Відтак, відповідач не може бути виконавцем п. 3 листа - вимоги від 09.12.2013 року № 03-080-14-14/7481.

Крім того, Ратнівське комунальне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне підприємство звернулося із заявою № 653/10 від 03.03.2014 року до Ратнівської ОДПІ про переведення помилково сплачених коштів в сумі 11992,00 грн. Ратнівською ОДПІ підготовлено висновок № 65-20 від 11.03.2014 року про повернення (переведення) коштів в сумі 11238,00 грн. та передано його до УДКСУ у Ратнівському районі для виконання. 11.03.2014 року та 12.03.2014 року управління Державної казначейської служби України у Ратнівському районі здійснило повернення коштів в сумі 11238,00 грн. Заява на повернення помилково сплачених коштів з податку на прибуток за 2010 рік та січень 2011 року від платника податків не надходила, оскільки пройшло більше 1095 днів від дня виникнення помилково сплаченої суми.

Тому п. 3 листа-вимоги ДФІ від 09.12.2013 року № 03-080-14-14/7481 виконаний на суму 11238,00 грн., а решта не може бути повернуто за спливом 1095 днів від дня виникнення помилково сплаченої суми.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На думку апеляційного суду, наведене дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, ДФІ пред'явила Управлінню вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення повинен перевіряти суд, який розглядає такий позов.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, призовні вимоги ДФІ до Управління, які зводяться до покладення на відповідача обов'язку забезпечити стягнення виявлених у ході ревізії збитків, завданих об'єкту контролю, є безпідставними.

Тому апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення вимог ДФІ, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної фінансової інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 року у справі № 803/380/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук