Справа № 802/4384/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 лютого 2015 р. Справа № 802/4384/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Нестерук М.І., Снігур А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична-особа підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Бершадська ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі висновків акту документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. від 17.11.2014р. № 118/7/17-, Бершадською ОДПІ 05.12.2014р. прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 12171,16 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 3042,79 грн., та рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 2649,93грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, 28.01.2015р. Бершадською ОДПІ прийнято рішення № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 1810,07 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску та винесено вимогу № Ф- про сплату ФОП ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 28155,96 грн.

Позивач не погодилась з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, а, відповідно, і з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними та просить скасувати.

02.02.2014 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 29.01.2015р. (Вхід. № 1927), в якій позивач, окрім вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Бершадської ОДПІ від 05.12.2014р. № , просила визнати протиправними та скасувати рішення Бершадської ОДПІ від 28.01.2015р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.01.2015р. № Ф-.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Суд, керуючись положенням ч. 1 ст. 137 КАС України, прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду.

Позивач та його повноважний представник у судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснення, надані у судових засіданнях, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях від 19.01.2015р. (Вхід. № 799), в яких зазначено, що Бершадська ОДПІ, приймаючи оскаржувані рішення та вимогу, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в період з 28.10.2014 р. по 10.11.2014 р. уповноваженими особами Бершадської ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2014р. № 118/7/17- (далі - акт перевірки).

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1, зокрема:

- п. 177.2 п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого суб`єктом господарювання безпідставно завищено суми витрати у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2012 та 2013 роки на 112465,10 грн., що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу на 112465,10 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 40269,20 грн., за 2013 рік на суму 72195,80 грн., на підставі чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 16869,75 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 6040,39 грн., за 2013 рік на суму 10829,36 грн.;

- ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме, у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи у 2013 рік занижена сума чистого оподатковуваного доходу з якого отримується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на 112465,10 грн., на підставі чого визначено податкове зобов`язання з єдиного внеску в сумі 39025,43 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач звернулась з письмовими запереченнями, за результатами розгляду яких, до акта планової документальної виїзної перевірки від 17.11.2014р. № 118/7/17- внесено зміни.

Так, згідно висновків акту перевірки в новій редакції, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1, зокрема:

- п. 177.2 п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого суб`єктом господарювання безпідставно завищено суми витрати у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2012 та 2013 роки на 81141,11 грн., що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу на 81141,11 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 23186,41 грн., за 2013 рік на суму 57954,70 грн., на підставі чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 12171,16 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 3477,96 грн., за 2013 рік на суму 8693,20 грн.;

- ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме, у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи у 2013 рік занижена сума чистого оподатковуваного доходу з якого отримується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на 81141,11 грн., на підставі чого визначено податкове зобов`язання з єдиного внеску в сумі 28155,96 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 8045,68 грн., за 2013 рік на суму 20110,28 грн.

На підставі висновків акту перевірки Бершадської ОДПІ прийняті:

податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2014 р., яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 12171,16 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 3042,79 грн.;

рішення № від 05.12.2014 р., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 2649,93грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, 28.01.2015р. Бершадською ОДПІ прийнято рішення № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 1810,07 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску та винесено вимогу № Ф- про сплату ФОП ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 28155,96 грн.

Позивач вважає вказані рішення та вимогу протиправними, а тому звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила їх скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки в новій редакції слідує, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, встановлено їх завищення на 81141,11 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 23186,41 грн., за 2013 рік на суму 57954,70 грн.

Таким чином, в порушення п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.2, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, платником податку ФОП ОСОБА_1 завищена сума витрат у податкових деклараціях про майновий стан і доходи на 81141,11 грн. за рахунок включення до складу валових витрат за 2012-1013 роки матеріалів, які в господарській діяльності платника не використовувались (арматура, профіль, лист металевий, угол, шпаклівка, скло сітка, клей, фарба, ґрунтовка, панелі).

За вказаних обставин, відповідач прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб в період, що перевірявся, на загальну суму 12171,16 грн., в т.ч.: за 2012 рік на суму 3477,96 грн., за 2013 рік на суму 8693,20 грн.

При цьому, в акті перевірки зазначено, для правильності визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з господарською діяльністю приватного підприємця та одержання доходу (документально підтверджених), використовувались: відомості, відображені в податкових деклараціях про майновий стан і доходи фізичної особи-підприємця; дані книг обліку доходів і витрат; надані для перевірки первинні документи, що підтверджують понесені витрати, безпосередньо пов`язані з одержанням доходу; інформацію про рух коштів на розрахунковому рахунку.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець Тростянецькою РДА 29.05.2007 року.

Згідно довідки від 30.11.2009р. № 168, ФОП ОСОБА_1 29.05.2007р. узята на облік в органах державної податкової служби як платник податків за № 1728.

11.11.2008р. позивач зареєстрована платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 100258720 від 18.12.2009 року.

Як видно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, видами господарської діяльності позивача є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.30 Роздрібна торгівля пальним, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Крім того, з доказів, наявних в матеріалах справи слідує, що ФОП ОСОБА_1 належить на праві власності комплекс, будівель та споруд АЗС, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із п. 177.2. ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно із п. 138.1. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до абз. "в" пп. 138.10.2. п. 138.10. ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

У пункті 144.1 статті 144 Податкового кодексу України визначено, що амортизації підлягають, в тому числі і витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

В той же час, п. 146.12 ст. 146 Податкового кодексу України встановлено, що сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат.

З наведених норм вбачається, що витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів підлягають амортизації у порядку, визначному статтями 144 - 146 ПК України та включаються до валових витрат у вигляді амортизаційних відрахувань.

Із аналізу вказаних положень слідує, що допустимим є віднесення до складу валових, сум витрат, які понесені фізичною особою-підприємцем в межах своєї підприємницької діяльності, які при цьому безпосередньо пов'язані з поліпшенням основних фондів, які, використовуються в межах законної підприємницької діяльності такої фізичної особи - підприємця.

В даному випадку, суд вважає встановленим той факт, що комплекс, будівель та споруд АЗС, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, використовується позивачем як основний засіб в межах своєї господарської діяльності

Беручи до уваги, що видами господарської діяльності позивача визначено: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.30 Роздрібна торгівля пальним, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, на думку суду, використання вказаного об'єкта здійснюється саме в межах обраних позивачем видів господарської діяльності.

В матеріалах справи наявні накази: № 3 від 12.01.2012р. про проведення модернізації та розширення будівель та споруд АЗС у 2012 році в межах 10 % від вартості комплексу будівель та споруд АЗС; № 8 від 31.03.2013р. про проведення поточного ремонту комплексу будівель та споруд АЗС; № 9 від 28.08.2013р. про проведення модернізації та розширення будівель та споруд АЗС у 2013 році в межах 10 % від вартості комплексу будівель та споруд АЗС.

Враховуючи наведене, а також те, що комплекс, будівель та споруд АЗС, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, є основним засобом та використовується в межах господарської діяльності позивача у справі, суд приходить до висновку, що витрати які пов'язані із його ремонтом та модернізацією є амортизаційними, а тому повинні враховуватися при визначенні сум оподатковуваних доходів позивача.

Тому, віднесення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до валових витрат нарахованої суми амортизації в розмірі 81141,11 грн. є правомірним, що свідчить про відсутність підстав для прийняття податкового повідомлення - рішення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції від 05.12.2014р. № , а тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішення Бершадської ОДПІ від 28.01.2015р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.01.2015р. № Ф-, то вони також підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Зі змісту акту перевірки, на підставі висновків якого 28.01.2015р. винесено оскаржувану вимогу № Ф- про сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 28155,96 грн. та прийнято оскаржуване рішення № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 1810,07 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, слідує, що посадовими особами Бершадської ОДПІ під час проведення перевірки встановлено, що в порушення норм Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 завищено в 2012, 2013 роках суму валових витрат на 81141,11 грн.

Тобто, завищення суми валових витрат призвело до неправильного визначення позивачем суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що, як наслідок, призвело до нарахування ФОП ОСОБА_1 28155,96 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосуванню до неї штрафних санкцій в розмірі 1810,07 грн.

В той же час, як вище встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 в 2012 та 2013 роках валові витрати не були завищені.

З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, відповідачем безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_1 28155,96 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано до неї штрафні санкції в розмірі 1810,07 грн.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення Бершадської ОДПІ від 28.01.2015р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.01.2015р. № Ф-.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд виходив із того, що відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 05.12.2104 р. № форми "Р".

Визнати протиправним та скасувати рішення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 28.01.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 28.01.2015 р. № Ф-.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович