Справа № 242/3845/14-а
Суддя: Пирогова Л. В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/3845/14-а
Провадження № 2-а/242/1/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пирогової Л. В., при секретарі Костенко К.О., за участю представника відповідача Стельника Д. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 01.12.2014 року звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 29.05.2014 року він отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 02.07.2014 р. він звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про включення до розміру пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати. 08.07.2014 р. ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило йому в перерахунку пенсії. Вважає такі дії відповідача неправомірними, просить суд зобов'язати ГУ ПФУ в Донецькій області провести перерахунок пенсії та виплату пенсії з 29.05.2014 р., з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився про день та час слухання справи повідомлений належно, надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача за довіреністю Стельник Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що ОСОБА_2 призначена пенсія відповідно до п.«а» ст.16 та п.«б» ст.12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років з урахуванням страхового стажу в розмірі 51% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до грошового атестату від 25.06.2014 року №15399/10/05-66 та довідок про виплати додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 31.01.2013 року, виданих Державною податковою інспекцією у Калінінському та Куйбишевському районах м. Донецька і головним управлінням Міндоходів у Донецькій області ОСОБА_2 управлінням встановлено грошове забезпечення для обчислення пенсії в розмірі 4118,02грн. Основний розмір пенсії ОСОБА_2 складає 2100,19 грн. (51% від 4118,02грн.) та з урахуванням надбавки на непрацездатного члена сім"ї (474,50грн.) загальний розмір пенсії становить 2574,69грн. В наданих ОСОБА_2 довідках про виплату додаткових видів грошового забезпечення вказані виплати індексації грошового забезпечення та матеріальна допомога. Ці виплати не носять постійного характеру, тобто щомісячно ОСОБА_2 не виплачувалися та не є додатковими видами грошового забезпечення.. Крім того, вважає, що матеріальна допомога не входить до структури заробітної плати також і відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про оплату праці». Враховуючи ці обставини, а також те, що на їх думку, здійснення утримань збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не може вважатися підставою для включення до складу заробітної плати та врахування для обчислення розміру пенсії, вважає вимоги позивача необґрунтованими та просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і дослідивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

З 29 травня 2014 року ОСОБА_2 отримує пенсію, яка була призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ця обставина сторонами не оспорюється, тому наведена обставина з урахуванням положення ч. 3 ст. 72 КАС України не потребує доказування в судовому засіданні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України «Про державну службу»).

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року № 509-XII передбачено, що органи державної податкової служби є органами державної виконавчої влади, вони виконують державні функції і посадові особи цих органів мають повноваження встановлені цим законом, до функції цих органів належить практичне виконання завдань і функцій держави, на посадових осіб цих органів покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень і на них покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Таким чином, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

02.07.2014 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про включення до розміру пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати. Проте ГУ ПФУ в Донецькій області 08.07.2014 р. в перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Як слідує з постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суду та інших органів» керівники мають право установлювати надбавки за високі досягнення у праці до 50% посадового окладу з врахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки (винагороди) за вислугу років, надавати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення.

Окрім того, за п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні чини, класний чин або спеціальні звання, вислуга років при призначенні пенсії враховуються у розмірах, що виплачуються на день звільнення.

В своїй постанові від 20 лютого 2012 року Верховний Суд України усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права, вважає неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов`язковими для всіх судів України.

З урахуванням наведеного, а також встановлених обставин, суд прийшов до переконання, що, не зараховуючи при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_3 до його середньомісячної заробітної плати - суми щомісячної індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески на державне пенсійне страхування , відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, вийшов за межі своїх повноважень. А отже оскаржене рішення є незаконним, таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про обґрунтованість позову і його задоволення в повному обсязі.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний Фонд України та його органи звільнено від сплати судового збору. Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 6-11, 72, 158-163, 244-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо вилучення зі складу середньомісячної заробітної плати при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_2 сум щомісячної індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески на державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 29.05.2014 року з урахуванням сум щомісячної індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, які враховуються при обчисленні пенсії відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких осіб», які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя