Справа № 2а-3/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/13199/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Ситникова О.Ф.,
Бутенка В.І.,
Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 85 Центру забезпечення речовим майном Південного оперативного командування про зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2008 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.1,2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб. Звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року №284. Зобов`язано 85 Центр забезпечення речовим ПОК виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в порядку. Передбаченому п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 284. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_1 не погодилась з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року і звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2008 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач проходив військову службу з 30.04.2004 року на посаді помічника начальника 85 Центру забезпечення речовим майном ПОК начальника фінансово економічного відділення та 30.05.2005 року була звільнена у запас за станом здоров`я, що підтверджується наказом по військовій частині від 30.05.2005 року № 94.

23.05.2005 року Обласною МСЕК №2 позивачу була встановлена 2-а група інвалідності, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується висновком МСЕК № 092937 від 23.05.2005 року та встановлений статус інваліду війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 .

Як вибачається з довідки Обласної № 2 медико-соціальної експертної комісії № 019992 від 15.05.2006 року, ОСОБА_1 була оглянута повторно, підтверджено другу групу інвалідності.

17.04.2007 року позивач подала до військової частини де проходила службу заяву про виплату разової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності під час виконання обов`язків військової служби та відповіддю від 24.04.2007 року за № 295 відповідачем було відмовлено позивачу в отриманні разової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю цільового фінансування за цим призначенням.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення винесене відповідачем з порушенням вимог законодавства, та прийшов до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Одеський апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку та відмовив у задоволені позовних вимог.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 20.12.1991 року) встановлено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328-V від 03.11.2006 року були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, стаття 16 була викладена у новій редакції та доповнена частиною 2, яка передбачає, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 № 499, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується звільненим з військової служби (зборів) особам у зв`язку з інвалідністю, що сталася після 01 січня 2007 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням військової служби, внаслідок якого позивачу 23.05.2005 року була встановлена 2 група інвалідності.

Враховуючи, що зазначені зміни до законодавства України щодо права на отримання одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби та яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання в період проходження військової служби, набули після отримання позивачем страхових сум і не мають зворотної дії у часі, а також з урахуванням того, що позивач скористався своїм правом на отримання коштів у випадку часткової втрати працездатності, суд касаційної інстанції вважає правомірною відмову відповідача щодо призначення і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, з посиланням на те, що на день його звільнення діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що рішення відповідача прийняте відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України та ч.2 ст. 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року - без змін, оскільки суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников
В.І. Бутенко
В.В. Швець