Справа № 813/9435/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 лютого 2015 року м. Київ В/800/216/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Винокурова К.С. (доповідач)

Кочана В.М.

Мойсюка М.І.

Олексієнка М.М.

Пасічник С.С.

розглянувши заяву Головного управління Міндоходів у Львівській області про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2014 року (К/800/34746/14), постановленої за результатами касаційного розгляду справи за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міндоходів у Львівській області, Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів і зборів у Львівській області, третя особа - начальник Головного управління Міндоходів у Львівській області Пекарчук Віталій Семенович про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив скасувати наказ, поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано. Ухвалено нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Міндоходів у Львівській області, поновлено ОСОБА_6 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу організації викриття податкових злочинів відділу податкової міліції Дрогобицької ОДПІ Львівської області Державної податкової служби з 03 грудня 2013 року. Стягнуто з Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів у Львівській області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 грудня 2013 року по день поновлення на посаді, за відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при його звільненні.

Не погоджуючись із вказаною постановою Вищого адміністративного суду України, Головне управління Міндоходів у Львівській області надіслало до суду заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року заяву про перегляд судового рішення залишено без руху та надано строк на усунення недоліків до 16 лютого 2015 року.

Зазначені недоліки вчасно усунуті.

У заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2014 року скаржник ставить питання про її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому Головне управління Міндоходів у Львівській області в обґрунтування заяви посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04 березня 2014 року у справі № К/9991/77712/11, в якій, на думку заявника, по іншому ніж в оскаржуваній постанові застосовано пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для подання заяви про перегляд судових рішень.

Відповідно до положень зазначеної статті заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

У судових рішеннях, на які посилається заявник, відсутнє неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, яке відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України може бути підставою для перегляду судових рішень в адміністративній справі Верховним Судом України.

Так, в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2014 року, стосовно якої подано заяву про перегляд, зокрема зазначено, що ОСОБА_6 про наступне його вивільнення згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України був попереджений, однак йому не пропонувалася можливість перевестися на іншу посаду, при цьому зазначено, що відділ податкової міліції як структурний підрозділ цього податкового органу передбачав 25 штатних одиниць, а після реорганізації - штатна чисельність оперативних підрозділів податкової міліції Дрогобицької ОДПІ передбачала 28 штатних одиниць. Тобто, на дату винесення спірного наказу у відповідача були вакантні посади, проте доказів неможливості перевести ОСОБА_6 за його згодою на будь-які вакантні посади відповідачем надано не було.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 березня 2014 року у справі № К/9991/77712/11, на яку посилається заявник в обґрунтування неоднакового застосування судами норм матеріального права, вказано, що суди першої та апеляційної інстанцій по даній справі, відмовляючи в задоволенні позову про поновленні на роботі, свої рішення мотивували тим, що, звільняючи з роботи позивача, відповідач взяв до уваги переважне право іншої особи, яка працювала з позивачем у цьому ж відділі, для залишення на роботі.

Також судами зазначено, що, у зв'язку з видачею диплому позивачу у Республіці Молдова, така особа має право на професійну діяльність і працевлаштування, як особа з відповідною освітою без легалізації даного диплому тільки після набрання чинності та реалізації положень міжнародного договору - Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова, а саме з 28 листопада 2008 року.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04 березня 2014 року у справі № К/9991/77712/11, оскільки зазначене судове рішення не підтверджує доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а свідчить про інші обставини справи, за наслідками оцінки яких суд дійшов протилежного правового висновку.

Отже, правовідносини у справі, про допуск якої заявлено відповідачем, не є подібними до тих, що зазначені в рішенні наданому для порівняння, що виключає можливість допуску справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України для перегляду судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України адміністративної справи за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міндоходів у Львівській області, Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів і зборів у Львівській області, третя особа - начальник Головного управління Міндоходів у Львівській області Пекарчук Віталій Семенович про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: К.С. Винокуров

В.М. Кочан

М.І. Мойсюк

М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник