Справа № 803/250/15-а
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 803/250/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Новак Л.О.,

за участю представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача Стельмащук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4, до Головного управління Міндоходів у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Голова Комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Волинській області Конечна Мирослава Антонівна, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Міндоходів у Волинській області щодо ненадання встановленої статтею 179 Кодексу законів про працю України, статтею 18 Закону України «Про відпустки» відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку; зобов'язання Головного управління Міндоходів у Волинській області надати встановлену статтею 179 Кодексу законів про працю України, статтею 18 Закону України «Про відпустки» відпустку для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку та стягнення 2 000 грн. моральної шкоди.

Клопотанням від 25 лютого 2015 року позивач зменшив позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що на даний час продовжує лікування, внаслідок захворювання, яке загострилося в результаті протиправних дій відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді начальника управління контролю за обігом і оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління Міндоходів у Волинській області. Позивач 23 січня 2015 року подала заяву про надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трьохрічного віку. Листом від 3 лютого 2015 року Головне управління Міндоходів у Волинській області повідомило про відсутність підстав для надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трьохрічного віку. Позивач вважає, що відповідачем грубо порушено особисті права та інтереси та інтереси її сім'ї.

В судове засідання позивач не з'явилась, клопотанням від 25 лютого 2015 року просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в письмовій заяві та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Додатково зазначивши, що приватний нотаріус має право на всі види відпусток, передбачених статтею 4 Закону України «Про відпустки». Право на отримання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на практиці реалізується нотаріусами України та не заперечується Головним територіальним управлінням юстиції у Волинській області, що підтверджується листом від 14 лютого 2015 року за №05/05 наданого на її звернення.

Представник відповідача у письмовому запереченні від 20 лютого 2015 року, а також представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Відповідно до статті 18 Закону України «Про відпустки» та статті 179 Кодексу законів про працю України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину. Частиною четвертою статті 20 Закону України «Про відпустки» передбачено, що підставою для надання такої відпустки зазначеним вище особам є довідка з місця роботи (служби, навчання) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення строку відпустки по догляду за дитиною і виплата їй допомоги по догляду за дитиною припинена (із зазначенням дати). Отже, лише за умови надання довідки з місця роботи матері дитини згідно з встановленими законодавством вимогами, статтею 2 Закону України «Про відпустки» гарантовано право батька дитини, бабусі чи інших родичів, які фактично доглядають за дитиною, на отримання відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги). Крім того, оскільки Закон України «Про нотаріат» не передбачає можливості приватним нотаріусам виходу у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, таким чином відсутня підстава для надання такої відпустки позивачу. Просили відмовити в задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька (свідоцтво про народження НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 22 серпня 2013 року).

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №5127 від 30 квітня 2004 року та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №77 від 22 серпня 2005 року, є приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області.

Позивач - ОСОБА_3 (мати ОСОБА_4) 23 січня 2015 року звернулась в Головне управління Міндоходів у Волинській області із заявою про надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трьохрічного віку.

Листом від 3 лютого 2015 року Головне управління Міндоходів у Волинській області повідомило про відсутність підстав для надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трьохрічного віку, мотивуючи тим, що право на відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку батька дитини, баби, діда чи інших родичів, які фактично доглядають за дитиною, є похідним від права матері на таку відпустку, тобто мати може делегувати право на відпустку вищепереліченим особам. Статтею 2 Закону України «Про відпустки» визначено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Законом України «Про нотаріат» відпустка для догляду за дитиною не передбачена. Таким чином, відсутня підстава для надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трьохрічного віку, оскільки донька ОСОБА_4, як приватний нотаріус, не має права на будь-який вид відпусток, в тому числі і на відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат». Статтею 29-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що приватний нотаріус вправі зупинити нотаріальну діяльність за власним бажанням на строк, що не перевищує двох місяців протягом календарного року, або на більший строк за наявності поважних причин (вагітність, догляд за дитиною, хвороба тощо).

Враховуючи, що Закон України «Про нотаріат» не регулює порядок надання нотаріусам відпусток для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд прийшов до висновку, що в до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) та Закону України «Про відпустки».

Відповідно до частини першої статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною (частина сьома статті 179 КЗпП).

Статтею 18 Закону України «Про відпустки» встановлено, що після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості. Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Відповідно до частини третьої статті 20 цього Закону, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Частиною четвертою статті 20 цього Закону визначено, що особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

ОСОБА_3- начальник управління контролю за обігом і оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління Міндоходів у Волинській області.

У зв'язку з народженням у позивача онуки - ОСОБА_7 та тим, що її донька є приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, вона звернулася в Головне управління Міндоходів у Волинській області з заявою про надання їй відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку. В задоволені даної заяви відповідачем відмовлено, що привело до порушення законного права позивача на відпустку для догляду за дитиною (онукою).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року у справі №2а-2526/10/0770.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки, відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо ненадання позивачу відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд дійшов висновку про визнання протиправною такої бездіяльності та зобов'язання його надати позивачу відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки», Закону України «Про нотаріат», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міндоходів у Волинській області щодо ненадання ОСОБА_3 відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку

Зобов'язати Головне управління Міндоходів у Волинській області надати ОСОБА_3 відпустку для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повний текст постанови виготовлений 5 березня 2015 року.