Справа № 2а-0670/4415/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/9991/8371/12

№ К/9991/8371/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2011

у справі № 0670/4415/11 Житомирського окружного адміністративного суду

за позовом Закритого акціонерного товариства «Трубосталь»

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області (ОДПІ)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2011 позов задоволено: визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.10.2010 № /0.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право надати заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 18.10.2010 № 603/15-02, про порушення позивачем норм підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР), а саме: завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за червень 2010 року на 49492,00 грн. За висновком податкового органу завищення від'ємного значення податку на додану вартість стало наслідком неправомірного збільшення позивачем суми податкового кредиту за червень 2010 року на 49492,00 грн. за податковими накладними, виписаними позивачу Держнаглдохоронпраці (ПДВ - 1646,00 грн.), КСМ «Метал Груп» (ПДВ-1982,00 грн.), ТОВ «Латіф» (ПДВ-14145,00 грн.) ТОВ «Сталькомплектсервіс» (ПДВ-7958,00 грн.), ТОВ «Андрія Плюс» ( ПДВ-3761,00 грн.). Вказаний висновок зроблений с посилання на те, що за результатами автоматизованого співставлення розшифровок сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів встановлено, що ці СПД не задекларували вказані суми податкових зобов'язань (не подавали декларацію з ПДВ за червень 2010 року), а сума ПДВ за податковою накладною Держнаглдохоронпраці від 09.12.2009 № 9 включена до податкового кредиту в податковому звітному періоді, який не відповідає правилам підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, - в податковій декларації за червень 2010 року.

За наслідками перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2010 № /0 про визначення позивачу податкових зобов`язань із податку на додану вартість у сумі 51966,60 грн., у тому числі, 49492,00 грн. - за основним платежем та 2474,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У судовому процесі встановлено, що між позивачем та КСМ «Метал Груп», ТОВ «Латіф», ТОВ «Сталькомплектсервіс», ТОВ «Андрія Плюс» укладено ряд договір поставки, а саме: між позивачем (покупець) та КСМ «Метал Груп» (постачальник) - договір № 09/03-10 від 09.03.2010, між позивачем (покупець) та ТОВ «Латіф» (постачальник) - договір від 01.06.2010, між позивачем (покупець) та ТОВ «Сталькомплектсервіс» (постачальник) - договір № СКС-01/06/10-03 від 01.06.2010. Згідно з цими договорами постачальники зобов'язуються передати у власність покупця товар (договір № СКС-01/06/10-03 від 01.06.2010, договір № 09/03-10 від 09.03.2010 - металопрокат, договір від 01.06.2010 - лампа ГУ 68 А, ТОВ «Андрія Плюс» - поставка електроматеріалів), а покупець, в свою чергу, прийняти та оплатити поставлений товар.

За наслідками виконання вказаних договорів КСМ «Метал Груп», ТОВ «Латіф»,

ТОВ «Сталькомплектсервіс», ТОВ «Андрія Плюс» виписали позивачу податкові накладні, суми ПДВ за якими він включив до податкового кредиту у податковому обліку за червень 2010 року.

Факт поставки та оплати товарів позивачем по зазначеним господарським операціям контролюючим органом в акті перевірки не заперечується.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 вказаного Закону у редакції Закону України від 25.03.2005 № 2505-IV податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

На підставі приєднаних до справи доказів, а саме: копій договорів поставки, податкових накладних, видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних - суди першої та апеляційної інстанцій встановили факт поставки позивачу товарів (металопрокат, електроматеріали, лампа ГУ 68 А) від КСМ «Метал Груп», ТОВ «Латіф», ТОВ «Сталькомплектсервіс», ТОВ «Андрія Плюс». Оцінка доказів судами відповідає правилам оцінки доказів, встановленим ст.86 КАС України.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);.

Якщо платник не скористався правом подачі заяви, передбаченим підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, і не звернувся до податкової інспекції зі скаргою, то він не має права включати до податкового кредиту суму ПДВ, не підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми ПДВ, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 05.12.2011 у справі за позовом ТОВ «Акцент буд» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Приймаючи до уваги викладене, суди попередніх інстанцій зробили юридично обґрунтований висновок про неправомірне донарахування позивачу податкових зобов`язань із податку на додану вартість згідно із спірним податковим повідомленням-рішенням.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев