Справа № 804/2187/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 лютого 2015 р. Справа № 804/2187/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Власенко Д.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Акт № 1270/17-3/р. від 20.05.2014 року про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1;

- зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України стан, який був до внесення висновків акту перевірки № 1270/17-3/р. від 20.05.2014 р.Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 р. провадження у справі закрито.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2014р. скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Власенка Д.О.

На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи та прийняти її до свого провадження.

Так, Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 відкрито провадження по справі, проте, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2. ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги не відповідають вимогам ч. 2. ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: позивач просить зобов'язати Лівобережну ОДПІ м. Дніпропетровська відновити в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України стан, який був до внесення висновків акту перевірки від 20.05.2014 р. №1270/17-3/НОМЕР_1.

Однак доказів такого коригування, як і будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суду не надано.

У разі неможливості надати такі докази, позивачу необхідно зазначити докази, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

До адміністративного позову позивачем додано платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 73,08 грн.

Суд звертає увагу, позивачем судовий збір, в порушення нижченаведених норм, сплачено не в повному обсязі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору. Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати (73,08 грн.); за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн.) та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (4872 грн.). Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Таким чином, суддя вважає, що позовні вимоги є майновими, тому судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2 відсотків від суми вимоги.

Враховуючи зазначене, суддя встановлює строк для усунення зазначеного недоліку - до 26 лютого 2015 року включно.

Крім того, суддя звертає увагу, що відповідно до пункту 7 частин 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статті 106 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 106, 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Прийняти до свого провадження та продовжити розгляд адміністративної справи за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Встановити строк до 26 лютого 2015 року включно для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- документу (квитанції, платіжного доручення) про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, а у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору;

- доказів коригування в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України на підставі висновків акту перевірки від 20.05.2014 р. №1270/17-3/НОМЕР_1.

В разі невиконання ухвали і не усунення недоліків до вказаного строку позовна заява буде залишена без розгляду в порядку статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Власенко