Справа № 2а/0470/12780/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/31656/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Кобилянського М.Г.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - УДАІ ГУ МВС) України в Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що наказами начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 18 серпня 2010 року №1481 та від 23 листопада 2010 року №253о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114). Вказує, що підставою його звільнення став висновок службового розслідування, проведеного з приводу порушення ним службової дисципліни. Вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд визнати незаконним рішення в частині його звільнення в запас за порушення дисципліни, та скасувати вказані накази.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, не взято до уваги норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

ГУ МВС України в Дніпропетровській області у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ Павлоградського взводу ДПС (для обслуговування доріг державного значення), підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області у званні прапорщика міліції.

Наказами начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 18 серпня 2010 року №1481 та від 23 листопада 2010 року №253о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення №114.

Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування.

Вирішуючи спір, суди правильно керувались Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням №114.

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до висновку службового розслідування, 10 серпня 2010 року близько 11:30 год. на телефон довіри звернувся громадянин ОСОБА_5 та повідомив, що був зупинений ОСОБА_4 перед в'їздом до м. Павлограда за перевищення швидкості при керуванні автомобілем ВАЗ-2109. На вимогу ОСОБА_4 за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 передав йому купюру серії ВГ 4518440 номіналом 100 грн. В цей же день близько 12:00 год до ОСОБА_4, який ніс службу на маршруті №1 автошляху Знам'янка - Луганськ - Ізварене, під'їхали працівники ВВБ та він дістав з лівої кишені формених брюк і добровільно видав купюру, про яку казав ОСОБА_5

Таким чином, суди вважали доведеним факт порушення дисципліни позивачем.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

За таких обставин, оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
М.Г. Кобилянський
Ю.К. Черпак