Справа № 806/5759/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Житомир справа № 806/5759/14

час прийняття: 16 год. 00 хв. категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

представника позивача Каменчука О.П.,

представника відповідача Синицької Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталекс", про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.12.2014 №,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області по проведенню позапланової невиїзної перевірки незаконними, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 01.12.2014 № , яким визначено 70925 грн податкових зобов'язань з податку на додану вартість. В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" зазначало, що на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу № 30323/10/06-25-15-01 від 18.09.2014 ними надані копії видаткових і податкових накладених, договору та звіту по проводках за липень 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ "Віталекс", а наказ на проведення перевірки від 12.11.2014 отримано лише 18.11.2014, тому законних підстав для проведення позапланової перевірки у відповідача не було. Також позивач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки від 31.07.2014 № 7377/06-25-22-01/37671984, не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству, а прийняте податкове повідомлення - рішення від 01.12.2014 № підлягає скасуванню. Так як податковий кредит сформований на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Віталекс", який зареєстрований платником податку на додану вартість та має право на виписування таких накладних. На думку позивача, доводи відповідача щодо дефектності податкових накладних є протиправними, оскільки адреса покупця не є обов'язковим реквізитом податкової накладної. Допущені під час виписки цих накладних помилки у зазначенні місцезнаходження покупця не спростовують проведених господарських операцій між Товариством і його контрагентом. Зважаючи на те, що ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" договір перевезення вантажу не укладався, до складу валових витрат послуги з перевезення вантажів включені не були, то позивач переконаний, що вимоги щодо наявності у них товарно - транспортних накладних і довіреностей на отримання ТМЦ являються безпідставними.

Представник позивача у засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, на підставі доводів наведених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи наведені у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи до суду не прибув, про час і місце розгляду справи, відповідно до частини 4 статті 33, частини 11 статті 35 КАС України, вважається повідомленим належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року в.о. начальника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, винесено наказ № 2539 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011". Наказано провести позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" щодо правомірності формування податкового кредиту з ТОВ "Віталекс" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

На виконання цього наказу, працівниками Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області з 12 по 13 листопада 2014 року проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011", про що складено акт про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" щодо правомірності формування податкового кредиту з ТОВ "Віталекс" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 від 17 листопада 2014 року № 7377/06-25-22-01/37671984.

У акті зафіксовано, що перевіркою встановлено порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201. 1, п. 201. 10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податок на додану вартість в сумі 56740 грн, у тому числі за липень 2014 року - 56740 грн.

01 грудня 2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, на підставі акту перевірки № 7377/06-25-22-01/37671984 від 17.11.2014, прийнято податкове повідомлення - рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" за платежем податок на додану вартість на 70925,00 грн (за основним платежем - 56740 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 14185 грн).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

У відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи дії Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів щодо проведення позапланової перевірки позивача, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зважає на таке.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно зі абз. 1 п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України.

Відповідно до положень цієї статті ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Із аналізу наведених законодавчих приписів слідує, що для початку невиїзної документальної позапланової перевірки достатньо самого факту направлення платнику податків копії наказу про призначення перевірки та повідомлення про її проведення. При цьому факт отримання відповідних документів платником податку не впливає на виникнення у контролюючого органу компетенції на фактичне проведення перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що позапланова невиїзна перевірка ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" призначена наказом № 2539 від 12.11.2014, який винесено у зв'язку з не наданням документального підтвердження (не надано товарно - транспортні накладні) по взаємовідносинах з ТОВ "Віталекс" за липень 2014 року на обов'язковий письмовий запит Житомирської ОДПІ № 30323/10/06-25-15-01 від 18.09.2014.

Наказ № 2539 від 12.11.2014 разом з запрошенням платника податків до податкового органу та повідомленням про проведення невиїзної документальної перевірки надіслані на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12 листопада 2014 року.

Наведене свідчить про дотримання відповідачем вимог Податкового кодексу України при проведенні документальної позапланової перевірки ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011".

Також суд констатує, що контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, отже наказ № 2539 від 12.11.2014 вичерпав свою дію шляхом його виконання, а тому оспорювані дії щодо проведення перевірки не є такими, що порушують права позивача, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову у цій частині.

Стосовно податкового повідомлення - рішення № від 01.12.2014 суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" зареєстровано як юридична особа Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області. Видами діяльності Товариства за КВЕД - 2010 визначено: електромонтажні роботи; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; оптова торгівля деривоною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Товариство перебуває на податковому обліку в Житомирській ОДПІ та зареєстровано платником податку на додану вартість, що підтверджено витягом з реєстру платників податку на додану вартість № 071.

05 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віталекс" (Постачальник) та ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" (Покупець) укладеного договір поставки № 1, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язаний в порядку і на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити товар, визначений у специфікаціях до цього договору.

Пунктами 2.1 і 2.2 договору поставки № 1 від 05.05.2014 визначено, що найменування, одиниці виміру і загальна кількість товару, яка підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються в специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору. Кількість товару, що поставляється Продавцем і приймається Покупцем, визначається накладною.

Продавець поставляє товар на умовах "Франко завод2 (EXW). Товар вважається поставленим з моменту надання його Покупцю у строк, визначений для поставки кожної партії товару (п.п. 3.1., 3.2 договору).

Згідно зі п.п. 5.1, 5.3 договору поставки № 1 від 05.05.2014, Покупець оплачує поставлений товар по ціні, визначеній у цьому договорі, відповідно до специфікацій. Оплата товару здійснюється в грошовій формі шляхом банківського перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

До договору сторонами були підписані специфікації на поставку обладнання та матеріалів, у тому числі і на липень 2014 року, в яких визначено найменування товару, кількість та ціна, що буде поставлено. Копії специфікацій долучені до матеріалів справи.

За результати господарських операцій у липні 2014 року ТОВ "Віталекс" видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" видаткові та податкові накладні, а саме: № 35 від 03.07.2014 на загальну суму 49095,00 грн (у т.ч. ПДВ - 8182,50 грн); № 51 від 04.07.2014 на загальну суму 52798,00 грн (у т.ч. ПДВ - 8799,67 грн); № 78 від 08.07.2014 на загальну суму 48285,80 грн (у т.ч. ПДВ - 8047,63 грн); № 103 від 09.07.2014 на загальну суму 50956,00 грн (у т.ч. ПДВ - 8492,67 грн); № 129 від 10.07.2014 на загальну суму 51927,00 грн (у т.ч. ПДВ - 8654,50 грн); № 155 від 11.07.2014 на загальну суму 52475,00 грн (у т.ч. ПДВ - 8745,83 грн) та № 240 від 14.07.2014 на загальну суму 34903,20 грн (у т.ч. ПДВ - 5817,20 грн).

Оплата за поставлені товари здійснена позивачем у безготівковій формі, про що свідчить виписка по рахунку позивача з урахуванням рахунків контрагента, зокрема, ТОВ "Віталекс", а також оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за липень 2014 року по зазначеному контрагенту.

Сплачені в ціні товарів суми податку на додану вартість, позивачем, на підставі виписаних ТОВ "Віталекс" податкових накладних, віднесено до податкового кредиту за липень 2014 року в розмірі 56740 грн.

Як видно із акту перевірки, відповідач ставлячи під сумнів правомірність формування позивачем податкового кредиту за липень 2014 року у вказаній сумі посилається на те, що в порушення п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України податкові накладні, видані платнику ТОВ "Віталекс" заповнені з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме в них невірно вказано реквізити покупця ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011", оскільки зазначена адреса (м. Житомир, вул. Лятошинського, 15, кв.4) не відповідає фактичній адресі підприємства, зміненій з 06.03.2014 на вул. Чапаєва, 7, м. Житомир. У зв'язку з чим контролюючий орган дійшов висновку, що підприємством занижено податок на додану вартість на 56740 грн.

Також у акті перевірки контролюючим органом зафіксовано, що до перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, сертифікати відповідності на отриману електротехнічну продукцію, акти прийому - передачі ТМЦ, карточки складського обліку, журнал реєстрації довіреностей.

Податковий кредит, згідно із пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. ПК України, - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок та підстави формування платником податку податкового кредиту регламентується приписами ст. 198 Податкового кодексу України, яких платник податків зобов'язаний дотримуватися, і за умови порушення яких, формування податкового кредиту може бути визнано неправомірним.

У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі п. 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України визначено, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно зі п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до п. 201.6 ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, необхідною умовою для включення податку на додану вартість до податкового кредиту, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобов'язань, є, зокрема, фактична наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з господарською діяльністю платника податків. При цьому наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Первинний документ, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, визначальним фактором для формування податкового кредиту з ПДВ є зв'язок придбаних товарів (робіт, послуг) із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів, що відображають реальність таких господарських операцій.

У свою чергу, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В засіданні суду з'ясовано, що у податкових і видаткових накладних, виданих ТОВ "Віталекс" у липні 2014 року в графі місцезнаходження покупця зазначено адресу: вул. Лятошинського, 15, кв. 4, м. Житомир. Вказана адреса місцезнаходження юридичної особи була визначена у свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексключив 2011".

Проте з січня 2014 року позивач орендував у ТОВ Офісний комплекс "Житомир" частину нежитлового приміщення № 114, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Чапаєва, 7, на першому поверсі. Також у подальшому ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" було змінено свої місцезнаходження в ЄДРПОУ на адресу: м. Житомир, Богунський район, вул. Чапаєва, 7. Дані обставини підтверджені копією договору № 10/14 суборенди приміщення від 31.01.2014, витягом з ЄДРПОУ станом на 16.06.2014 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, ТОВ "Віталекс" під час формування податкових і видаткових накладених не було враховано зміни місцезнаходження позивача.

Суд вважає, що зазначена помилка не є підставою для виключення податкових накладних зі складу податкового кредиту за липень 2014 року, оскільки порушенням порядку заповнення податкової накладної є перш за все відсутність у податковій накладній хоча б одного показника, який є обов'язковим реквізитом податкової накладної (перераховані у підпунктах "а" - "і" пункту 201.1 статті 201 розділу V Кодексу), а також невідповідність показників, зазначених у податковій накладній, умовам поставки (ціна, вартість, номенклатура, кількість товару тощо).

Приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України до обов'язкових реквізитів податкових накладних місцезнаходження юридичної особи - покупця не віднесено, відтак не зазначення місцезнаходження покупця, або зазначення неточної адреси покупця не є грубим порушенням вимог ПК України.

Інших недоліків податкових накладних, виписаних позивачу його контрагентом, відповідачем не виявлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що твердження Житомирської ОДПІ щодо дефектності податкових накладних є хибними.

Щодо відсутності товаро - транспортних накладних.

Судом з'ясовано, що поставка товару відбувалась на умовах Інкотермс 2010 (EXW). За умовами поставки EXW Інкотермс 2010 - "Франко завод" покупець несе всі витрати з транспортування товару з території продавця до визначеного місця, у тому числі і витрати на навантаження товарів на транспорт.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що товар у Продавця отримував директор ТОВ "ТОП Екскоюзив 2011" без залучення перевізників, тому договір перевезення вантажу не укладався, а довіреності на отримання ТМЦ не виписувалися.

Як свідчать матеріали справи директором ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" є Терещенко Ю.М., який є відповідальним за фінансово - господарську діяльність Товариства.

Крім того, суд відмічає, що товарно-транспортна накладна, згідно зі р. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, відтак відсутність такої накладної у позивача само по собі не може слугувати підставою для визнання господарських операцій недійсними.

Також суд зауважує, що відповідачем безпідставно вказувалось на те, що фактом відсутності сертифікатів якості на вказаний товар підтверджується безтоварність операції, оскільки сертифікат якості є документом, що підтверджує якість товару, а не є документом бухгалтерського обліку.

Між тим, судом встановлено, що в подальшому поставлений від ТОВ "Віталекс" товар позивачем реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівікс", що підтверджується відповідним договорам, видатковими та податковими накладними, довіреністю на отримання.

Отже, придбання позивачем товарів у зазначеного контрагента - постачальника здійснювалось для подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Наявними первинними документами, долученими до матеріалів справи, що описані вище, підтверджуються обставини реального придбання позивачем у ТОВ "Віталекс" товарів, а не лише документальне оформлення господарських операцій з перерахуванням коштів постачальнику, на чому наполягає відповідач.

Враховуючи наведене, посилання податкового органу про відсутність у позивача первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Окремо суд вказує на те, що надання контролюючому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

В даному випадку, податковим органом і не встановлено і не доведено, що відомості, які містяться в наданих позивачем документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, або недійсність яких установлена судом.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновки Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про порушення позивачем вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, під час вчинення спірних господарських операцій у липні 2014 року, є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення - рішення від 01.12.2014 № діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, тому податкове повідомлення - рішення, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 56740 грн за основним платежу та 14185 грн за штрафними санкціями є протиправним, таким, що прийнято без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, відтак його необхідно скасувати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 01 грудня 2014 року № .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 05 березня 2015 р.