Справа № 809/632/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 809/632/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції

про визнання незаконною та скасування постанови від 12.06.2014 року ВП № 43590272,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови від 12.06.2014 року ВП № 43590272.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем органу державної виконавчої служби, в порушення вимог статтей 17, 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження", безпідставно відкрито виконавче провадження від 05.06.2014 року за № 43590272, за виконавчим листом виданим Івано-Франківським міським судом. Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а постанову від 12.06.2014 року ВП № 43590272 такою що, не відповідає вимогам норм Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню. Позивач заявлені вимоги підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Своїм правом на подання заперечення на позовну заяву не скористався, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності або про інші поважні причини неявки в судове засідання суду не направляв. Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, суд вважав за належне розгляд справи проводити за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.03.2014 р. було задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання кредиту, стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3

Як вбачається із матеріалів справи , постановою головного державного виконавця органу ДВС Гнатюк В.Я. від 05.06.2014 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 08.05.2014 р. № 344/13924 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Універсал Банк" 334642,05 грн. та 3346,42 грн. виконавчого збору запропоновано боржнику виконати рішення суду в добровільному порядку без зазначення строку добровільного виконання рішення суду.

Як стверджує позивач, виконавче провадження №43590272 було відкрито постановою Головного державного виконавця Гнатюка В.Я. 05.06.2014 p., в якій неправильно вказано адресу: зокрема, зазначено, що позивач проживає в АДРЕСА_4 а насправді ОСОБА_2 проживає в квартирі № 1 цього будинку. Тому, постанову про відкриття виконавчого провадження позивач отримав від інших жильців будинку № 7 в запечатаному конверті.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій визначає, крім інших даних, строк самостійного виконання рішення боржником. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 вищевказаної статті, копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як видно з штампів відділення зв'язку на конверті, адресованому на ім'я ОСОБА_2, в який було вкладено постанову про відкриття виконавчого провадження, дане поштове відправлення було передано відповідачем для направлення поштою 12.06.2014 p., через шість днів після прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 43590272. Тобто, з порушенням ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", що призвело до неможливості виконання позивачем рішення суду в добровільному порядку, оскільки семиденний строк на таке добровільне виконання відраховується з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,а саме з 05.06.2014 р. і спливає 13.06.2014 p., вже на наступний день відправлення цієї постанови відповідачем на неправильно зазначену адресу.

Таким чином, ОСОБА_2 не міг отримати вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження протягом строку на самостійне виконання судового рішення і був позбавлений права на добровільне виконання внаслідок незаконних дій державного виконавця, який направив постанову про відкриття виконавчого провадження в останній день строку на самостійне виконання рішення суду чим фактично, строку на самостійне виконання постанови, позивачу не надав.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що в разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

В порушення вищевказаної норми, відповідач протягом дії строку на самостійне виконання, а саме, 12.06.2014 p., виніс оскаржувану постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору. Крім цього, покладення на боржника обов'язку сплатити виконавчий збір є певним видом юридичної відповідальності за невиконання рішення суду самостійно, яка, в свою чергу, може бути застосована лише за наявності вини правопорушника. Невиконання боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, може бути підставою для притягнення його до відповідальності лише у тому випадку, коли йому було відомо про відкриття виконавчого провадження та сплив встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення.

Тобто, державний виконавець повинен спочатку своєчасно довести до відома позивача, як боржника, про відкриття виконавчого провадження, та встановлений ним строк на самостійне виконання рішення суду, а лише після цього притягувати до відповідальності боржника за її невиконання.

Суд також, звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору відповідач не зазначив конкретного строку на добровільне виконання рішення суду, в якій, як вказує державний виконавець, ОСОБА_2 не виконав виконавчий лист.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про виконавче провадження", у разі наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувана чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Головний державний виконавець Гнатюк В.Я. зазначеною нормою не скористався, виконавчі дії не відклав, а незаконно виніс оскаржувану постанову, чим порушив права, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" розяснено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (пункт 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із змінами, внесеними згідно з постановами Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5, від 14 вересня 2012 року № 10).

Щодо, строків звернення до суду, то копію оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивач отримав тільки 02.02.2015 р., що підтверджується підписом відповідача і датою її вручення, вказаною відповідачем, тобто, позивач дізнався про порушення своїх прав саме в цю дату. З урахуванням зазначеного, останній день десятиденного строку на оскарження обчислюється з часу її одержання і припадає на 12.02.2015 року.

Відкриваючи виконавче провадження та вживаючи всіх заходів щодо виконання рішення суду, старший державний виконавець Гнатюк В.Я. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_2 33798,80 грн.боргу та 3346,42 грн., виконавчого збору, без дотримання вимог закону "Про виконавче провадження".

Отже, зазначені дії державного виконавця свідчать про ухилення від виконання покладених на нього обов'язків за абсолютно необґрунтованих та незаконних підстав, що породжує необхідність скасування постанови від 12.06.2014 року по виконавчому провадженню ВП №43590272 в судовому порядку

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 12.06.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 43590272 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 33798,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 03 березня 2015 року.