Справа № 823/3698/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3698/14 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

.колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" до Відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції, третя особа - ПАТ "Ерде Банк" про визнання дій протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос 14", звернулось до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції (далі-відповідач), в якому просило:

- скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції Солонька І.О. від 27.11.2014 року про скасування процесуального документа та визнати дії з її прийняття протиправними;

- визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції Крупського В.І. протиправними та скасувати його постанови від 27.11.2014 року: про стягнення з боржника виконавчого збору; про повернення виконавчого документа стягувачеві; про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №292, виданого 03.04.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на заставне майно ТОВ «Колос 14», а саме комбайн зернозбиральний марки JOHN DEERD 9660, 1991 року випуску та за рахунок коштів від його реалізації погашення боргу на користь ПАТ «ЕРДЕ БАНК» на суму 275 553 грн.

16.04.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №37591859 та надано строк для добровільного виконання виконавчого документи протягом семи днів з часу винесення постанови (а.с.2 додаток №1).

Листом від 17.04.2013 року №2595 позивачу було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та викликано боржника на 22.04.2013 року для вирішення питання про сплату боргу (а.с.10 додаток №1).

Листом від 18.05.2013 року №3020 стягувача було повідомлено, що проведення опису та арешту Предмета застави не проводився, так як за місцем знаходження боржника вказаного майна немає, однак, було встановлено, що предмет застави знаходиться в с. Плоске Смілянського району, Черкаської області та державним виконавцем винесена постанова від 17.05.2013 року про доручення проведення виконавчих дій по опису та арешту комбайна Слілянському відділу ДВС.

22.04.2014 року до відповідача надійшла заява від стягувача про закриття виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою від 27.06.2014 року ВП № 37591859 було закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

27.11.2014 року начальник відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції Солонько І.О. оскаржуваною постановою скасував постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що невірно застосовано норму законодавства для завершення виконавчого провадження та не винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

З постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження Відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції вбачається, що у термін, наданий для добровільного виконання, боржник борг не сплатив, проводилися дії з примусового виконання виконавчого документа (з'ясовано наявність та арештоване майно, здійснено виїзд державним виконавцем за можливим місцем перебування майна боржника, розшук майна).

27.11.2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції Крупський В.І. прийняв оскаржувані постанови: про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV; про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 27555,30грн.,- та виділив у окреме виконавче провадження №45638428 стягнення з позивача виконавчого збору.

Не погоджуючись з вказаними постановами державного виконавця позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до висновку, що оскаржувані постанови державного виконавця прийняті у межах прав та обов'язків державного виконавця, передбачених законом, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по тексту Закон №606-ХІV).

Частиною 1 ст.83 Закону №606-XIV встановлено обов'язок начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, здійснювати контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем.

Частиною 2 вказаної статті передбачено право начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем та зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Аналогічні норми закріплені також п.1.8. Інструкції №74/5.

Начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи згідно з абз.1 п.9.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом Головного управління юстиції у Черкаської області від 25.09.2008 №1038/к Солонька І.О. призначено на посаду начальника відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції. На час прийняття оскаржуваних рішень він виконував відповідні обов'язки, а отже діяв в межах, визначених законодавством.

Доводи позивача про відсутність повноважень начальника відділу ДВС здійснювати контроль за виконавчим провадженням після його закінчення суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не встановлено часового обмеження для функцій контролю керівника державного органу за законністю прийнятих рішень підпорядкованими йому посадовими та службовими особами.

Абз.2 п.9.2. Інструкції №512/5 передбачено, що у разі наявності порушень у діях державного виконавця виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження.

Таким чином, начальник відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції на підставі ст.83 Законом України «Про виконавче провадження» здійснив перевірку виконавчого провадження та виявив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому під час прийняття оскаржуваних рішень діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.02.2014 року у справі № К/800/34934/13.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції від 26.11.2014 року "Про наслідки перевірки виконавчого провадження" встановлено: що не стягнуто виконавчий збір; що постанову про закінчення цього виконавчого провадження прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

У зв'язку з цим скасовано постанову від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження №37591859; визнано такими, що не відповідають вимогам Закону, дії державних виконавців; зобов'язано державного виконавця Крупського В.І. закінчити виконавче провадження на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV, прийняти рішення про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору та виділити її виконання в окреме провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано завертає увагу, що вказана постанова (а.с.63-68) позивачем не оскаржена.

Таким чином, оскаржувані постанови державного виконавця Крупського В.І. від 27.11.2014: про повернення виконавчого документу стягувачеві; про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 27555,30грн. та відкриття виконавчого провадження №45638428, були прийняті на виконання вищевказаної не оскарженої постанови від 26.11.2014 року.

Також, слід підкреслити, що згідно з вимогами посадової інструкції державного виконавця відділу ДВС Кам'янського районного управління юстиції державний виконавець безпосередньо підпорядкований начальнику відділу та виконує його доручення.

Враховуючи ту обставину, що Крупський В.І. працює на посаді державного виконавця відділу ДВС Кам'янського районного управління юстиції, та вчинив дії з прийняття оскаржуваних рішень на виконання доручень начальника, суд першої інстанції дійшов законного висновку про правомірність таких дій.

Слід зазначити, що на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.49 Закону №606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Оскільки виконавчий документ у строк, наданий для добровільного виконання, не виконаний боржником (позивачем у справі) і державний виконавець вчинив певні дії на примусове виконання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що державний виконавець у спірних обставинах цієї справи для закінчення виконавчого провадження повинен застосовувати п.1 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV.

Стосовно постанов Крупського В.І. від 27.11.2014 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 27555,30грн. та виділення його у окреме виконавче провадження №45638428, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що за приписами ч.1 та ч.7 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувана та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувана. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5, у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняття рішень від 27.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та виділення її виконання в окреме провадження №45638428 є складовим елементом процесу виконавчого провадження, який застосовується органами державної виконавчої служби України у разі невиконання без поважних причин у добровільному порядку рішення про стягнення коштів. А враховуючи ті обставини, що позивач, як боржник у вказаному виконавчому провадженні не скористався правом виконати добровільно виконавчий документ, вимоги про скасування оскаржуваних постанов від 27.11.2014 року, спрямованих на стягнення виконавчого збору з боржника (позивача) не підлягають задоволенню.

Посилання представника позивача на ту обставину, що відповідач не мав права виносити постанову про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору, оскільки виконавче провадження по виконанню виконавчого документу вже було закінчено, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки постанова 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження №37591859 була скасована, оскільки державним виконавцем невірно застосовано норму законодавства для завершення виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та, відповідно, його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 13 березня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.