Справа № 2а-3550/11/1370
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 876/11643/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 41 837,00 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 всупереч вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при першій реєстрації в Україні 19.05.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_3, 1999 року випуску та 15.10.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_4, 2003 року випуску, не сплатив податок з власників транспортних засобів. Оскільки на рахунок місцевого бюджету кошти від сплати вказаного податку в розмірі 41 837 грн. не надійшли, він підлягає стягненню в судовому порядку. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року у задоволені позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на гр. ОСОБА_1 19.05.2009 року проведено першу реєстрацію в Україні транспортного засобу VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_3, 1999 року випуску, та 15.10.2009 року транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_4, 2003 року випуску.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему оподаткування» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до ч. 1 ст. 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідок ДПІ у Шевченківському районі від 23.12.2010 р. № 30846/19-020 та від 26.01.2011 року №2012/19-020, від ОСОБА_1 до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. (а.с.9-10)

З листа ст. слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 25.10.2013 року № 16/14-11269, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0001674, розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні №0001639 від 28.05.2013 року, виділеного із кримінальної справи № 181-0311.

Згідно висновку експерта від 26.12.2013 року №6/623, складеному на виконання постанови слідчого від 09.12.2013 року про призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0001639, підписи у заяві №4596 від 19.05.2009 року та накладній №139427 від 15.10.2009 року виконані не ОСОБА_1, а іншою особою, а на заяві №5497 від 19.05.2009 року підпис заявника відсутній взагалі.

Згідно ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи податок з власників транспортних засобів сплачують перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» передбачено, що, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року за № 1371) зі змінами і доповненнями передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що здійснюючи державну реєстрацію ТЗ, увезених із-за кордону, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації ТЗ.

Відтак, державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура проплати відповідних платежів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу без сплати податку не видається, а тому, на думку судової колегії позовні вимоги про стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних механізмів в розмірі 41837,00 грн. є необґрунтованими.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року у справі №2а-3550/11/1370 - без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11.03.2015 року