Справа № 809/709/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. № 809/709/15

14 год. 40 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

при секретарі Мулі Х.О.,

за участю: представника позивача: Деренько Н.С.,

представника відповідача Шудравої Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі до Відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015 року управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі звернулося з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Івано-Франківську про зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за жовтень-грудень 2014 року відшкодуванню підлягало 1 800 грн. витрат на виплату пенсій пенсіонерам, нещасний випадок з якими стався за межами України, а також пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що виплачувалися позивачем відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України та правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 № 5-4/4 "Про затвердження Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" управлінням Пенсійного фонду України в Тисменецькому районі в жовтні-грудні 2014 року було включено суми витрат на виплату пенсій громадянам, які отримали калітство в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також пенсію у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по пенсіонерці ОСОБА_5, до Акту взаємозвірки щомісячної звірки за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в той час як відповідачем було безпідставно відмовлено у включенні до актів щомісячної звірки витрат, понесених позивачем на виплату пенсій вищезазначеним пенсіонерам та як наслідок в порушення вимог законодавства не відшкодовано витрати управління Пенсійного фонду України в Тисьменицькому районі в сумі 1 800 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачений порядок, відповідно до якого спір з цього питання міг би вирішуватись між управліннями Пенсійного фонду України та відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на місцях. Суду пояснила, що це питання додатково до вищезазначеного Порядку врегульоване спільним листом Пенсійного фонду України та Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, підписаним відповідно 23 жовтня та 19 жовтня 2007 року. Відповідно до вказаного листа - узгодження вказаних вище розбіжностей віднесено до компетенції центральних органів відповідних Фондів, куди щомісячно повинні надсилатись таблиці розбіжностей. Тому зазначила, що відповідно до наведених положень сторони позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні. Таким чином, на думку представника відповідача обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права щодо зобов'язання відповідача прийняти до заліку виплачені суми пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим калітством не відповідає змісту прав позивача щодо відшкодування понесених ним витрат. Одночасно вказала, що вимога позивача про включення до актів звірки суми витрат в розмірі 900,00 грн. за жовтень-грудень 2014 року на виплату пенсій по інвалідності громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які отримали травму внаслідок нещасного випадку на виробництві в Російській Федерації, застосування позивачем норм Закону України № 1105, зокрема статей 2, 21 до правовідносин, які виникли на території Російської РФСР та Російської Федерації внаслідок травмування на виробництві вказаних потерпілих в часи СРСР та СНД є безпідставною та суперечать національному законодавству України та РФ. Крім того жодними міжнародними та діючим законодавством України не передбачено зобов'язань Фонду з відшкодування виплачених Пенсійним фондом України пенсій фізичним особам. Також вказала, що вимога позивача включити до акту звірки суми витрат в розмірі 900,00 грн. пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м.Макіївки Донецької області, яка тимчасово переселена із зони проведення АТО за період з жовтня по грудень 2014 року є безпідставною оскільки вона не перебувала і не перебкває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську і відповідно не отримувала відшкодування страхових виплат, а виплата пенсії є складовою частиною відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, то підстав включення до акту щомісячної звірки витрат на відшкодування пенсії по втраті годувальника по даній особі в розмірі 900,00 грн. за період з жовтня по грудень 2014 року, не має.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог з наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторонами по справі були проведені щомісячні звірки по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з жовтня по грудень 2014 року.

Відповідно до пояснень представника позивача та досліджених в судовому засіданні в якості письмових доказів по справі актів звірки та відповідних таблиць розбіжностей органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань до заліку у всіх випадках не були прийняті витрати позивача по 3 особах на суму 1 800 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. При цьому відповідно до ч.2 статті 71 КАС України презумпція неправомірності дій розповсюджується виключно на відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Виходячи з системного тлумачення законодавства України у спірних правовідносинах орган Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань по відношенню до позивача не є суб'єктом владних повноважень. Таким чином положення ч.2 ст. 71 КАС України на відповідача не поширюються.

За таких обставин у позивача наявний процесуальний обов'язок доведення обставин незаконності дій відповідача щодо не включення до актів та неприйняття до заліку вищевказаних сум. Тобто, в даному випадку тягар доказування покладається на позивача, який має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Однак в ході судового розгляду судом не здобуто жодного доказу щодо підставності вимог УПФУ.

При цьому суд враховує ту обставину, що жодних доказів протиправності відмови відповідача, щодо включення до актів звірки витрат в сумі 1 800,00 позивачем суду не надано, в позовній заяві УПФУ не вказані обставини, згідно яких пенсійні виплати цим 3 особам повинні проводитись органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а тому суд позбавлений можливості ствердити про наявність підстав для прийняття до заліку витрат по особових справах цих осіб і включення таких витрат до вищезгаданих актів звірки.

Крім цього при прийняття рішення суд враховує нижчевикладене.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку регулюється Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, (далі - Порядок) затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року.

Відповідно до п.5 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно п.6 Порядку Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до п. 7 Порядку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Зазначеним Порядком передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні.

Даний Порядок не врегульовує відносини, які виникли в даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України мають вирішуватися в судовому порядку за нормами адміністративного судочинства вимоги про стягнення, а не вимоги про підписання актів звірки.

За таких обставин суд вважає, що обраний в даній справі спосіб захисту порушеного права не відповідає змісту прав УПФУ.

Щодо позовної вимоги про включення до актів звірки суми витрат в розмірі 900,00 грн. за жовтень-грудень 2014 року на виплату пенсій по інвалідності громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які отримали травму внаслідок нещасного випадку на виробництві в Російській Федерації.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Угода про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, що була підписана 09.09.1994 року державами колишнього СРСР, в тому числі і Україною.

У відповідності до ч.1 ст.2 цієї Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (в тому числі під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків), після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони, смерті, проводяться роботодавцем Сторони законодавство якої поширюється на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Такий роботодавець проводить відшкодування відповідно до свого законодавства.

Крім того, згідно ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 даної Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення згідно цієї Угоди, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян держав-учасниць СНД, зокрема, особам здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, тобто за законодавством України.

При цьому суд зазначає, що оскільки потерпілі отримали трудове каліцтво внаслідок нещасного випадку, який стався за межами України, переїхали до України на постійне місце проживання, однак не були застрахованими згідно законодавства України і за них не сплачувалися страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, то у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати Управлінню Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві даним особам.

Відповідно до ст.11 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів (в рамках СНД) від 15.04.1994 року порядок відшкодування працівникові шкоди, завданої каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, регулюється законодавством Сторони працевлаштування, якщо інше не передбачено

окремою угодою.

Згідно ст.9 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року відшкодування шкоди внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також смерті потерпілого здійснюється Стороною, законодавство якої поширювалось на Працівника на момент одержання каліцтва. У разі переселення Працівника з території Сторони працевлаштування на територію іншої Сторони роботодавець зобов'язаний перерахувати потерпілому кошти, які відшкодують заподіяну здоров'ю шкоду у розмірах, передбачених законодавством Сторони працевлаштування.

Оскільки громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали трудове калітство на території Російської Федерації то в відповідності до п.5 ч.2 ст.18 Закону Російської Федерації від 24.07.1998 року № 125-РФ "Про обов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань", згідно з яким страховик (Фонд соціального страхування Російської Федерації) здійснює забезпечення по страхуванню осіб, які мають право на його отримання і які виїхали на постійне місце проживання за межі Російської Федерації.

Відповідно до ч.2 ст.5 цього Федерального закону розповсюджується на іноземних громадян, які мають право на страхові виплати, тобто з 01.01.2000 року страховиком усіх потерпілих та членів сімей померлих потерпілих є Фонд соціального страхування Російської Федерації. До того потерпілий отримав відшкодування від підприємства, на якому стався нещасний випадок.

Крім того, у відповідності до висновків Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України № 16/3-9 від 10.01.2006 року встановлено, що згідно чинного законодавства України та відповідних міжнародних угод, підстави для відшкодування Пенсійному фонду України Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві професійного захворювання виплат пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян країн-учасниць СНД відсутні.

В листі Міністерства юстиції України від 14.08.2006 року № 21-46-921 вказано, що не має підстав для відшкодування Пенсійному фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам країн-учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в країнах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну.

Щодо вимоги позивача включити до акту звірки суми витрат в розмірі 900,00 грн. пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м.Макіївки Донецької області, яка тимчасово переселена із зони проведення АТО за період з жовтня по грудень 2014 року, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні цієї вимоги виходячи з наступного.

Розділ V Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" регулює відносини в сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, відповідно до якого діти які є учнями, студентами денної форми навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Навчання на денній формі навчання у Вищих навчальних закладах передбачає необхідність студента проживати в тій місцевості, де знаходиться такий заклад.

Згідно довідки виданої ОСОБА_6 про те, що вона навчається на денній формі навчання в Донецькій національній академії будівництва і архітектури у м.Макіївка, вул..Державіна, 2, а тому підстав для проведення їй страхових виплат по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві у відділення Фонду не було, оскільки вона не перебувала на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську і відповідно не отримала відшкодування страхових виплат, а виплата пенсії є складовою частиною відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або смерті, то підстав включення до акту щомісячної звірки витрат на відшкодування пенсії по втраті годувальника по даній особі в розмірі 900,00 грн. за період з жовтня по грудень 2014 року, не має.

Одночасно судприймає до уваги посилання предстаника відповідача на рішення Вищого адміністративного суду України № К/800/20442/13 від 06 листопада 2014 року, яким касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, якими в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську про зобов'язання вчинити дії та відшкодування витрат відмовлено - залишено без змін.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд констатує, що відповідачем в повній мірі доведено правомірність оскаржуваних дій.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі Постанови правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року N 5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 р. за N 376/7697, Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, ст.160, ст.162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 10.03.2015 року.

Суддя Гундяк В.Д.