Справа № 319/802/14-а (2-а/319/21/2014)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" січня 2015 р.справа № 319/802/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області

на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року

у справі № 319/802/14-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області

про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії, зобов'язання призначити пенсію за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 04 серпня 2014 року.

Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку з 04 серпня 2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області зазначає, що документально не підтверджується робота позивача в зоні відчуження протягом 30 днів, відсутня довідка за формою № 122, а з довідок, наданих на підтвердження роботи позивача в зоні відчуження у 1988-1990 роках, не можливо встановити фактичну кількість відпрацьованих днів, а саме не менше 30 календарних днів в 1988 році.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04 серпня 2014 року звернувся з заявою та документами до управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області про призначення пенсії, як учаснику ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області рішенням від 06 серпня 2014 року № 2 відмовило заявнику у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на 5 років, у зв'язку з тим, що з наданих документів не можливо визначити періоди роботи (кількість днів) у зоні відчуження та відсутності довідки форми № 122. Крім того, в довідках, наданих позивачем, містяться розбіжності щодо відпрацьованого періоду в зоні відчуження (а.с. 24).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988-1990 роках, категорії 3 (а.с. 18).

Згідно з записами трудової книжки, ОСОБА_1 з вересня 1984 року по березень 1989 року працював у Бердянському автотранспортному підприємстві №12306, а з квітня 1989 року по серпень 1995 року в Пологівському автотранспортному підприємстві № 12337 (а.с. 26, 27).

Відповідно до довідки Бердянського АТП №12306 від 17 листопада 1992 року № 841, ОСОБА_1, відповідно до Наказу від 18 жовтня 1988 року № К-31 з 18 жовтня 1988 року по 18 листопада 1988 року, направлявся на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні (зоні відчуження) в м. Чорнобилі. За перебування на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу виплачено заробітну плату в двохкратному розмірі, відомість № 11 від 28 листопада 1988 року (а.с. 20).

Згідно із довідкою Київського АТП - 33027, ОСОБА_1 за час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС з 18 по 31 жовтня 1988 року відпрацював 14 днів, 176 годин (а.с.11).

Факт роботи позивача у зоні відчуження у період саме з 18 жовтня 1988 року по 18 листопада 1988 року також підтверджено довідкою Пологівського автотранспортного підприємства №12337 від 12 вересня 1991 року № 70, відповідно до якої ОСОБА_1 був відряджений в 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС для проведення робіт пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в якості водія з 18 жовтня 1988 року по 18 листопада 1988 року та з 12 грудня 1989 року по 12 січня 1990 року (а.с.19).

Також, у період з 12 грудня 1989 року по 31 грудня 1989 року, позивачем відпрацьовано у зоні відчуження, згідно з довідкою АТП-13027 20 днів, 235 годин (а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи свідчать про наявність у позивача права на призначення йому пільгової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку на 5 років, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками та позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії ; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За умовами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (60 років для чоловіків) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів на 5 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122. У разі неможливості надання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, а саме: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи у зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані ОСОБА_1 довідки про періоди роботи в зоні відчуження не мають суперечностей, оформлені на відповідних фірмових бланках, мають підписи посадових осіб та скріплені печатками.

При цьому, посилання відповідача на те, що в довідці Київського АТП-33027 зазначено, що позивачем відпрацьовано лише 14 днів, 176 годин, тобто менше ніж 30 днів є безпідставними, оскільки дана довідка видана в межах відпрацьованого календарного місяця.

Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують той факт, що позивач з 18 жовтня 1988 року по 18 листопада 1988 року та з 12 грудня 1989 року по 12 січня 1990 року працював у зоні відчуження, розташованій в межах 30 кілометрової зони Чорнобильської АЕС понад 30 календарних днів, з підвищеною оплатою праці, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено правомірності своїх дій.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим