Справа № 825/2352/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2352/14 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області до Відкритого акціонерного товариства «Завод залізобетонних виробів «Полісся» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-

в с т а н о в и в:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області до Відкритого акціонерного товариства «Завод залізобетонних виробів «Полісся» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що несвоєчасність направлення відповідачу розрахунку не впливає на наявність і розмір сум витрат на виплату і доставку пенсій його колишнім працівникам і не звільняє відповідача від обов'язку їх відшкодування.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «Завод залізобетонних виробів «Полісся» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На даному підприємстві працювали особи, яким призначено пільгові пенсії на підставі ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04 квітня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області направлено відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період 2011-2012 років загальний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій складає 9253,81 грн., які позивач просить стягнути з ВАТ «Завод залізобетонних виробів «Полісся».

В даному розрахунку визначено розмір фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсії ОСОБА_2 за період 2011-2012 роки в сумі 9253,81 грн. Зазначений розрахунок отримано відповідачем 07 квітня 2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів щодо правомірності складеного розрахунку та дій щодо нарахування та пред'явлення розрахунку відповідачеві за 2011-2012 роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

Відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

Як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №8 від 13 березня 2008 року та протоколу №300032 від 02 червня 2008 року про призначення пенсії, ОСОБА_2 призначена пенсія за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року.

Згідно п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», згідно абз.4 п.1 ст.2, абз.3 п.1 ст.4 якого для суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування становить 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.6.1 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, підлягають відшкодуванню в розмірі 100% фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій.

Згідно п.п.6.4, 6.5, 6.8 розділу 6 вищезазначеної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які регулюють спірні правовідносини, а також іншими законодавчими актами з питань пенсійного забезпечення не передбачено права Управління Пенсійного фонду здійснювати відшкодування витрат по пільговим пенсіям за попередні періоди.

Як вбачається з розрахунку, надісланого відповідачу, сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка підлягає відшкодуванню з боку відповідача, за період 2011-2012 роки складає 9253,81 грн.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розрахунок, в якому визначено розмір фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсії ОСОБА_2 за період 2011-2012 роки в сумі 9253,81 грн., направлено відповідачу з порушенням п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, жодних доказів щодо направлення відповідачу розрахунку у визначені п.6.4 вищенаведеної Інструкції строки, позивачем не надано. Крім того, згідно п.6.8 вищенаведеної Інструкції лише у випадку зміни розміру пенсії або настання обставин, які безпосередньо впливають на суму відшкодування, органи пенсійного фонду мають право для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за попередні періоди, однак, позивачем доказів настання таких обставин також не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов'язаний сплачувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам, однак, такий обов'язок виникає саме з виконання своїх функцій відповідним управлінням Пенсійного фонду України з направлення розрахунків розміру сум, що підлягають відшкодуванню на поточний рік на адресу юридичної особи, яка є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому з огляду на те, що позивачем не було вчинено дії з направлення на адресу відповідача відповідних розрахунків у встановлений п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, строк, дії Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області щодо пред'явлення до сплати розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період 2011-2012 років та щодо стягнення цих сум не відповідають приписам чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.