Справа № 804/1684/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 р. Справа № 804/1684/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
представника позивача представника відповідача Панишко А.О. Демінова О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості, -
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості у розмірі 125 723,38 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що при середньообліковій чисельності штатних працівників 413 осіб відповідач у 2013 році мав середньооблікову кількість штатних працівників, яким відповідно до висновків МСЕК встановлена група інвалідності 15 особам при нормативі 17 осіб. Таким чином, за 2 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідач до 15.04.2014 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі: 110 526,88 грн. У зв'язку з порушенням термінів сплати вказаної суми позивачем була нарахована пеня в розмірі 15 196,50 грн.
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, оскільки ним вжито всіх необхідних заходів для забезпечення права інвалідів на працевлаштування. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Із заперечень на позов вбачається, що публічним акціонерним товариством «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» виявлено помилку у показниках вказаного звіту, у зв'язку з чим сформовано коригуючий звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік, проте відповідачем не надано доказів, що вказаний звіт було подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.
Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки складено акт №04-03-48/86 від 19.11.2014 року, в якому зафіксовано, що у 2013 році в публічному акціонерному товаристві «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» при середньообліковій чисельності штатних працівників 413 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена група інвалідності, становила 15 осіб про нормативі відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» 17 осіб.
За 2 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідач до 15.04.2014 року повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі: 110 526,88 грн.
Дана сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях підтверджується актом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області та розрахунком заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій. Розмір пені у сумі 15 196,50 грн. підтверджується розрахунком пені на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій.
Оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилася заборгованість у розмірі 125 723,38 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно частини 3 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
У відповідності до частини 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Приписами частини 2 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які
використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, відповідно до статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI, чинного з 01.01.2013 року, роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Форма звітності та інструкції щодо їх заповнення затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 №420, який діяв до 11.07.2013 року. Відповідно до загальних положень Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків. При цьому, у графі 15 звіту наводяться дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) інвалідів.
З 12.07.2013 року набрав чинності наказ Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання», згідно з пунктом 2.1 якого така звітність подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 даного Порядку визначено, що у звіті №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у пункті 3 вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню та зазначаються категорії таких громадян, зокрема, інваліди.
У разі якщо роботодавець планує укомплектувати вакансію самостійно, без допомоги служби зайнятості, він також зобов'язаний подати форму №3-ПН, при цьому, згідно з пунктом 2.2.6 Порядку подання цієї звітності, зазначивши у ній, що не потребує укомплектування вакансії за сприянням служби зайнятості. У випадку якщо вакансія передбачена штатним розписом, роботодавець має подавати інформацію за формою №3-ПН до внесення відповідних змін у штатний розпис (лист Міністерства соціальної політики України від 21.08.2013 року).
З аналізу наведених положень нормативних актів суд приходить до висновку, що на суб'єктів господарювання покладено обов'язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів і надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів. При цьому обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком самостійно підбирати інвалідів на створені робочі місця, а тому на підприємства покладено обов'язок надавати державній службі зайнятості відповідну звітність щодо наявності вакантних місць, створених для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, для організації працевлаштування інвалідів.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що про наявність вакантних місць (вакансій) ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» повідомляло Дніпродзержинський міський центр зайнятості, направляючи звітність за формою №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» 12.06.2013 року; 01.08.2013 року та за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» 21.08.2013 року, 23.09.2013 року, 06.10.2013 року, 09.10.2013 року, 14.11.2013 року, оскільки відповідачем не надано доказів направлення таких звітів до центру зайнятості.
При цьому, як вбачається з листа Дніпродзержинського міського центру зайнятості від 27.01.2015 року №191, публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» протягом 2013 року не надавало звіти про наявність вакансій з інформацією про вільні робочі місця (вакантні посади) для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Нормами статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.
Таким чином, законодавством встановлено відповідальність, яка за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю.
У відповідності до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою для застосування такої відповідальності до учасника господарських відносин є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свого обов'язку по створенню 2 робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році, вина відповідача доведена, оскільки ним не було вжито необхідних заходів для забезпечення реалізації прав інвалідів на працевлаштування, а тому є підстави для притягнення його до господарсько-правової відповідальності.
Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту вжиття всіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів на публічному акціонерному товаристві «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», на час розгляду справи доказів погашення заборгованості в сумі 125 723,38 грн. не надав, суд вбачає підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 110 526,88 грн. (сто десять тисяч п'ятсот двадцять шість гривень вісімдесят вісім копійок).
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15 196,50 грн. (п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто шість гривень п'ятдесят копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2015 року.

Суддя В.В. Степаненко