Справа № 814/3222/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3222/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Яковлева Ю.В.

судді - Вербицької Н.В.

судді - Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «О.С.А.-ТРАНС» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 року №, від 24.09.2014 року № ,

встановила:

Позивач ТОВ «О.С.А.-ТРАНС» 22.10.2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.09.2014 року № і № .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що висновок відповідача про нереальність здійснення господарських операцій із контрагентами-постачальниками ґрунтується на відсутності ряду документів, які, однак, не є первинними.

Справа була розглянута в порядку письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року було позов було задоволено.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 24.09.2014 року № і № .

Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.А.-Транс" судовий збір у сумі 182,70 гривні.

В апеляційній скарзі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції було встановлено, що з 27.08.2014 року по 05.09.2014 року була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток підприємства за II-IV квартали 2011 року та з податку на додану вартість, за результатами якої було складено акт від 05.09.2014 року №701/14-03-22-02/35066070 (а.с. 15-69).

Під час перевірки було встановлено наступні порушення:

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено ПДВ на суму 17681,00 гривня;

- п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, 138.2, 138.6, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п. 149.1 ст. 149 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 8591,00 гривня.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.09.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати ПДВ за основним платежем у розмірі 17681,00 гривня та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4420,25 гривень і № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток за основним платежем у розмірі 8591,00 гривня (а.с. 10-11).

Вищевказаною перевіркою було встановлено, що позивач придбав у ряду контрагентів дизельне паливо, автошини, запчастини, послуги з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та експедиційно-транспортні послуги. Основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (а.с. 16).

В акті перевірки відповідач зробив висновок про не підтвердження фактичного одержання позивачем товарів і послуг від контрагентів-постачальників. Дані висновки ґрунтувались на тому, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні з відмітками про пункт навантаження, розвантаження, транспортний засіб, найменування товару, дату транспортування, а також інші документи, що підтверджують факт руху товарів від ТОВ компанія "Тріадіс", ТОВ "Весттрансойл", ТОВ "АВМ-Миколаїв плюс", ТОВ фірма "Авантехтранс", ТОВ "Шиппінг-Лайн", ТОВ "Автоадреса", ТОВ "Тракшин плюс" та отримання транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Трейд-Маркет БМ", ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Маренгоні".

Позивачем до перевірки не було надано накази на призначення працівників, що пройшли курс спеціального навчання та перевірку знань з питань охорони праці, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів за формою 31-НП, журнали обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою 6-НП та журнали вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою 7-НП.

При цьому, в актах надання експедиційно-транспортних послуг ТОВ "Трейд-Маркет БМ", ТОВ "Південь-Річмаркет", ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Маренгоні" зазначено лише номенклатуру послуг, загальну вартість і місце складання. В актах не вказано напрямок руху товарів від постачальника до покупця, транспортний засіб, прізвище водія, місце навантаження, кілометраж, найменування товару, його кількість.

Крім того, при дослідженні взаємовідносин позивача з контрагентами, відповідач посилався на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Південь-Річмаркет" і ТОВ "Трейд-Маркет БМ".

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реальності своїх взаємовідносин із контрагентами позивач надав суду письмові договори та первинні документи (а.с. 72-127). В акті перевірки відповідач зазначив, що позивачем не було надано жодних документів щодо подальшого використання у господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей та послуг. Проте, в матеріалах справи містяться акти на списання товарів, придбаних позивачем (а.с. 137-141).

Судом 1-ї інстанції з приводу нереальності господарський операцій позивача було вірно зазначено, що товарно-транспортні накладні є документами, які призначені для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування тощо.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що товарно-транспортна накладна, а тим більше накази на призначення працівників, що пройшли курс спеціального навчання та перевірку знань з питань охорони праці, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів, журнали обліку та журнали вимірювання нафти, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товару. Відсутність у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних і актах про надані послуги деяких реквізитів не є беззаперечним доказом безтоварності операцій із контрагентами.

Крім того, акти про неможливість проведення зустрічних звірок взагалі не можуть бути доказом неможливості виконання особою своїх зобов'язань, оскільки повинні містити тільки загальну інформацію про платника податків та фіксувати факт неможливості проведення звірки із зазначенням причин цього.

Відповідно до п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку з придбанням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ТОВ «О.С.А.-ТРАНС» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Згідно положень п.73.5 ст.73 ПК України, п.п. 6, 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 року № 1232, слідує, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб'єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, діючим законодавством не передбачено відображення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суджень щодо відсутності об'єктів оподаткування, визнання нікчемними правочинів, так як у ньому мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили неможливість проведення зустрічної звірки.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може бути визнано належним та допустимим доказом вчинення платником податків порушення закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до довідок єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців на час розгляду справи апеляційним судом не має запису про припинення ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Південь-Річмаркет" і ТОВ "Трейд-Маркет БМ".

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування чи зміни постанови суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає не суттєвими та такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 та п. 1 ч. 1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «О.С.А.-ТРАНС» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 року №, від 24.09.2014 року № - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5-ть днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до положень діючого законодавства до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В. Яковлев
Суддя:/підпис/М.П. Коваль
Суддя:/підпис/Н.В. Вербицька