Справа № 2а-0770/1544/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Справа № 9104/18166/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дастор Ужгород» до державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Дастор Ужгород» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 399684, 46 грн. за основним платежем та 1 гривню за штрафними санкціями.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції в м. Ужгороді від 06 травня 2011 року № .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у м. Ужгороді Закарпатської області оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ДПІ в м. Ужгороді проведено невиїзну позапланову перевірку відповідача, за результатами якої складено акт перевірки від 21.04.2011 року №848/23-1/34325992, згідно якого одним з постачальників ТОВ «Дастор Ужгород» у січня 2011 року є ПП «Елвіко», а єдиним постачальником ПП «Блвіко» було ПП «ТД Макком». Державною податковою інспекцією у Оболонському районі м. Києва направлено до ДПІ у м. Ужгороді матеріали аналізу фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ПП «ТД Макком» за період з 01.01.2011 р. по 28.02.2011 р. ДПІ у Оболонському районі м. Києва складено висновок № 263/2304/37371250 від 29.03.2011 року «Про проведення аналізу ПП «ТД Макком» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 року по 28.02.2011 року, згідно якого встановлено наступне :

ПП «ТД Макком» за юридичною адресою не знаходиться, інформація про місцезнаходження відсутня (службова записка ГВПМ ДПА у м. Києві обстеження місцезнаходження юридичної особи № 2015/26-05 від 18.03.2011 року). Аналізом матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших наявних документів ДПІ у Оболонському районі м. Києва встановлено, що в перевіреному періоді на підприємстві відсутні основні засоби та трудові ресурси.

Відповідно до ч. 3, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правовику має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правовиком; фіктивний правочин визначається судом недійсним. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною, вимог які встановлені частинами 1-3 ,5-6 сі 203 нього Кодексу.

ПП «Елвіко:», за січень 2011 року за рахунок ПП «ТД «Макком» сформувало податковий кредит в розмірі 412 958,92 грн.

Тому апелянт вважає, що ПП ТД Макком» безпідставно сформовано податкові зобов'язання у перевіреному періоді за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, виписаних на продаж товарів на адресу ПП «Елвіко» в сумі 412 958,92 грн. (січень 2011 року), які не можуть розглядатись в якості належного підтвердження податкових зобов'язань, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значимих.

Тому апелянт вважає, що ПП «ТД Макком» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім того зазначає, що ДПІ у м. Ужгороді отримано матеріали аналізу фінансово-господарської діяльності ПП «Елвіко» з питань правових відносин з платником податків ПП «ТД Макком» за період з 01.01.2011 року по 28.02.2011 року за № 311/2304/37290287 віт 14.04.2011 року. Згідно проведеного аналізу ДПІ у Оболонському районі м. Києва встановлено порушення: ПП «Елвіко» ч. 1 ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правовику вимог, які спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених по ланцюгу придбання та постачання, а саме :

Місцезнаходження суб'єкта господарювання (ПП «Елвіко») відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 4205, м. Київ, Оболонський, д. 14/Ж. Відповідно до службової записки № 2974/2605 від 14.04.2011р. та довідки про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків № 2974/26-05 від 14.04.2010р. встановлено, що підприємство за місцем реєстрації відсутнє.

Висновок щодо можливого завищення податкових зобов'язань базується на тому, що єдиним постачальником ПП «Елвіко» у періоді за який проведено аналіз є ПП «ТД Макком»,

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правоти ну, визначені у статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правоти ну має бути вільним і підпорі чати його внутрішній волі. Правочин має вчинитися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків., що обумовлені ним. Правочин. що вчинюється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вимоги закону щодо необхідності вчинення правочинів у певній формі спрямовані сприяти фіксації волевиявлення суб'єкта правоти ну з метою забезпечення доказовості реального існування між сторонами відповідного тіравовідношення та дійсності і- взаємних обов'язків та вимог.

Статтею 215 ЦК України закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент, вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), У ньому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, неправомірними вважаються правочини, які за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визначаються законом недійсними з моменту їх вчинення (нікчемні правочини).

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Для письмових правочинів, які вчиняє юридична особа, в абз. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК України встановлені спеціальні вимоги - вони мають бути підписані особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплені печаткою.

У відповідності з Законами України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» «Про податок на додану вартість» первинні бухгалтерські документи (видаткові та податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт, тощо) повинні мати обов'язкові реквізити, а саме, вказувати на посаду особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

У ч. 3 ст. 206 ЦК України передбачено поняття правочину на виконання договору. Таким правочином є складання первинних документів та податкових накладних, які підтверджують виконання укладеного господарського договору, так як їх складання породжує для сторін обов'язки щодо відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку, коригування своїх податкових зобов'язань тощо.

Згідно з нормами п.9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» п. 2.4 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95 року, первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов'язкові реквізити і бути підписані посадовою особою, відповідальною за дозвіл на здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Це означає, що в результаті виконання сторонами нікчемної угоди не можуть виникати як податкові зобов'язання, так і податковий кредит з податку на додану вартість.

Окрім того апелянт вважає, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 26 вересня 2006 року правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, враховуючи вищевикладене, невиконання законодавчо встановлених обов'язків ПП «Елвіко» доводить факт порушення інтересів держави та суспільства на отримання належних сум податку на додану вартість наступними контрагентами, в т.ч. ТОВ «Дастор Ужгород». Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ у ПП «ТД Макком», відсутністю об'єкта оподаткування податком на додану вартість у «Елвіко» у підприємства - покупця - ТОВ «Дастор Ужгород», який виступає «вигодопабувачем» незаконно сформовано податковий кредит за січень 2011 року, в частині ПДВ, отриманого від ПП «Елвіко» в сумі 399 684,46 грн.

Відповідно до п.п «а», «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.п «а», «б» п.187.1 ст.187 даного кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Також апелянт зазначає, що вищевказані договори визнані інспекцією нікчемними за сукупністю ознак: укладені без мети настання реальних правових наслідків (ч. 3 ст.203 ЦК України); спрямовані на порушення публічного порядку (ч. 1 ст.228 ЦК України); суперечать інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст.203 ЦК України).

Оскільки в силу вимог ч. 1, ч.2 ст.,215, ч.2 ст.228 ЦК України договори, укладені без мети настання реальних правових наслідків та спрямовані на порушення публічнго порядку (несплата податків до бюджету) є нікчемними, то в даному випадку достатньо навіть цих двох кваліфікуючих ознак нікчемності і відсутня необхідність визнавати договори недійсними за рішенням суду.

Отже, інспекцією правомірно донараховано позивачу податок на додану вартість та застосовані штрафні санкції відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового Кодексу України .

Також апелянт зазначає, що за результатами проведеної перевірки позивача 21 квітня 2011 року складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно посадових осіб, а саме директора ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 за допущення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, внаслідок чого було встановлено заниження податку на додану вартість за січень 2011 року, чим вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КпАП України. За наслідками розгляду відповідних протоколів а також дослідження матеріалів перевірки. Ужгородським міськрайонним судом прийнято постанову від 22 липня 2011 року № 3-4691/11, якою встановлено наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП прийнято рішення про закриття справи на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, визначених статтею 38 КпАП України та постанову від 01 червня 2011 року № 3-4690/11, якою встановлено наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП прийнято рішення про закриття справи на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, визначених статтею 38 КпАП України.

Оскільки в даній справі розглядається питання про правові наслідки допущених посадовими особами ТОВ «Дастор Ужгород», зокрема директором ОСОБА_1 та головним бухгалтером ОСОБА_2, помилок в податковому обліку, вищезазначені постанови Ужгородського міськрайонного суду є преюдиційними, а тому не підлягає доведенню факт заниження позивачем податку на додану вартість за січень 2011 року

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що державною податковою інспекцією у місті Ужгороді Закарпатської області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Дастор Ужгород» з питань правомірності нарахування податкового кредиту по податковій декларації по податку на додану вартість за січень 2011 року. За наслідками перевірки складено акт від 21.04.2011 року № 848/23-1/34325992, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Дастор Ужгород» у січні 2011 року вимог п. 3 ст. 5 та п. 1 ст. 7 Господарського кодексу України, ст. 92, ст. 203, ч. 1 ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216, ст. 234, ст. 626, ст. 655, ст. 658, ст. 662, ст. 664 Цивільного кодексу України, внаслідок чого є нікчемним договір постачання № 030111 від 03 січня 2011 року та додаткова угода про зміну договору постачання № 030111 від 03 лютого 2011 року від 04 січня 2011 року, укладені між ПП «Елвіко» (Постачальник) та ТОВ «Дастор Ужгород» (Покупець) за січень 2011 року з обсягом поставок 2398106 гривень 76 копійок, в тому числі ПДВ 399684 гривні 46 копійок; п.п.198.3 ст.198 п.п. 198.2 ст.198, п.п 198. 6 ст.198 Податкового кодексу України за наслідками перевірки було зменшено податковий кредит ТОВ «Дастор -Ужгород» за січень 2011 року в сумі 399684 гривні 46 копійок та відповідно збільшено ПДВ до сплати за січень 2011 року в сумі 399684 гривні 46 копійок. На підставі акту перевірки начальником Державної податкової інспекції у місті Ужгороді Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року №, яким ТОВ «Дастор Ужгород» яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 399684 гривні 46 копійок за основним платежем та 1 гривню за штрафними санкціями.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом першої інстанції також з'ясовано, що відповідно до акту перевірки від 21.04.2011 року № 848/23-1/34325992 (підрозділ 3.1.1) податковою інспекцією в місті Ужгороді встановлено, що згідно декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року, яка подана до ДПІ в місті Ужгороді, податковий кредит ТОВ «Дастор Ужгород» сформовано на загальну суму 1826816 гривень.

Одним з постачальників ТОВ «Дастор Ужгород» у січні 2011 року було ПП «Елвіко».

Державна податкова інспекція в Оболонському районі м. Києва відповідно матеріалів аналізу фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ПП «ТД Макком» за період з січня 2011 року по 28 лютого 2011 року направила до ДПІ в м. Ужгороді матеріали аналізу фінансово-господарської діяльності. ДПІ в Оболонському районі м. Києва складено висновок № 263/2304/37371250 від 29 березня 2011 року «Про проведення аналізу ПП «ТД Макком» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за період з 1 січня 2011 року по 28 лютого 2011 року, згідно якого встановлено, що ПП «ТД Макком» за юридичною адресою не знаходиться, у перевіряємому періоді на підприємстві були відсутні основні засоби та трудові ресурси.

Судом з'ясовано, що в акті перевірки від 21.04.2011 року № 848/23-1/34325992 зазначено, що невиконання законодавчо встановлених обов"язків ПП «Елвіко» доводить факт порушення інтересів держави та суспільства на отримання належних сум податку на додану вартість контрагентом ТОВ «Дастор Ужгород» за січень 2011 року на суму 399684 гривні 46 копійок. Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту з податку на додану вартість у ПП «ТД Макком», відсутністю об'єкта оподаткування податком на додану вартість у ПП «Елвіко» у підприємства - покупця ТОВ «Дастор Ужгород», який виступає «вигодо набувачем», незаконно сформовано податковий кредит за січень 2011 року в частині податку на додану вартість, отриманого від ПП «Елвіко» в сумі 399684 гривні 46 копійок. Відповідно до акту перевірки, відповідач вважає договір між ПП «Елвіко» та ТОВ «Дастор Ужгород» про поставку товарів нікчемним на підставі статті 228 Цивільного кодексу України, оскільки, як зазначено в акті перевірки, кошти перераховувались без мети реального настання правових наслідків з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків .

Також судом встановлено, що відповідно до договору постачання № 030111 від 03 січня 2011 року, ПП «Елвіко» взяло на себе зобов'язання передати у власність ТОВ «Дастор Ужгород» товар (продукти харчування в асортименті), а ТОВ «Дастор Ужгород» взяло на себе зобов'язання прийняти та оплатити отриманий товар. Ціна товару визначається згідно прас - листів постачальника й узгоджених сторонами знижок. Товар поставляться на умовах відстрочки платежу терміном до 6 місяців з дати поставки кожної партії товару. Кількість та асортимент товару визначається згідно замовлень покупця в електронній формі. 04 січня 2011 року ПП «Елвіко» та ТОВ «Дастор - Ужгород» укладено додаткову угоду про зміну договору постачання № 030111 від 3 січня 2011 року щодо умов поставки .

Також судом вірно зазначено, що ст. 712 Цивільного кодексу України дано визначення договору поставки, згідно якого продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власністю покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Таким чином, операції для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд підставно відхилив доводи відповідача про безтоварність угоди між ПП «Елвіко» та ТОВ «Дастор - Ужгород» та її фіктивність.

Згідно з п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Відповідно до ч. 2 ст. 3 даного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також судом з'ясовано, відповідно до платіжних доручень ТОВ «Дастор Ужгород» здійснено оплату ПП «Елвіко» за отриманий товар шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до довідки приватного підприємства «Елвіко» № 1 від 23 вересня 2011 року 03 січня 20011 року між ПП «Елвіко» та ТОВ «Дастор - Ужгород» укладено договір постачання № 0300111. Відповідно до п.1.1. цього договору ПП «Елвіко» взяло на себе зобов'язання передати у власність ТОВ «Дастор - Ужгород» товар, а ТОВ «Дастор Ужгород» взяло на себе зобов'язання оплатити товар відповідно до умов договору. На виконання договору постачання ПП «Елвіко» здійснило постачання продуктів харчування для ТОВ «Дастор - Ужгород» на загальну суму 3680152 гривні 41 копійка, в тому числі ПДВ 613358 гривень 74 копійки , в тому числі у січня 2011 року на суму 2398106 гривень 76 копійок, в тому числі ПДВ 399684 гривні 46 копійок. Кількість та асортимент товару відображено у видаткових накладних при поданні податкової звітності ПП «Елвіко» відобразило у звітах товарні операції з ТОВ «Дастор Ужгород», які відбулися у січні лютому 2011 року у відповідності до виписаних накладних.

Згідно довідки ДПІ у Оболонському районі міста Києва від 14 квітня 2011 року №311/2304/37290287 про проведення аналізу діяльності ПП «Елвіко» з питань правових відносин платником податків ПП «ТД Макком» основним видом довільності ПП «Елвіко» у січня 20121 року згідно з даними АІС ОР було, зокрема, посередництво в торгівлі продуктами харчування. ПП «Елвіко» було зареєстровано як платник податку на додану вартість з 15 жовтня 2010 року відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 15 жовтня 2010 року №100305878, виданого ДПІ в Оболонському районі м.Києва. Згідно п. 3.1 цієї довідки за період з 1 січня 2011 року по 28 лютого 2011 року ПП «Елвіко» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість в сумі 800750 гривень, в тому числі за січень 2011 року - 415034 гривні, в тому числі внаслідок поставок товару ТОВ «Дастор Ужгород» на суму 399684 гривні 46 копійок, що свідчить про реальність господарської операції та правильність віднесення цієї суми до податкового кредиту позивачем.

Відповідно до фіскальних чеків, ТОВ «Дастор - Ужгород» здійснювало подальшу реалізацію (через роздрібну торгівлю) продуктів харчування , придбаних, у ПП «Елвіко».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої про реальне виконання ПП «Елвіко» угоди з ТОВ «Дастор-Ужгород» про поставку товарів, її спрямованість на досягнення комерційного результату, а також вірни є висновок, що оскільки господарські операції між ПП «Елвіко» та ТОВ «Дастор Ужгород» реально мали місце, позивач надав необхідне документальне підтвердження розміру податкового кредиту, державною податковою інспекцією в місті Ужгороді Закарпатської області було безпідставно виключено з податкового кредиту ТОВ «Дастор - Ужгород», суми сформовані на підставі первинних документів отриманих за договором поставки від № 030111 від 03 січня 2011 року та додаткової угоди.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а судове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року по справі № 2а-0770/1544/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин