Справа № 821/87/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/87/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - Смаль С.М.,

представника відповідача - Белінська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАНТА-М"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Маранта - М» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення від 19.11.2014 року № .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що відповідачем при проведенні перевірки не з'ясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання послуг, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобов'язань та застосування санкцій. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов та пояснив, що перевіркою ТОВ "Маранта -М" встановлено, що у квітні 2014 р. до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ 511208,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Парус» на підставі податкових накладних, які відображено у реєстрі отриманих податкових накладних не відповідає дійсності. А операції з продажу товарів по ланцюгу від постачальників ТОВ «Парус» до покупців за квітень 2014 р. не мали та не могли мати юридичного змісту у зв'язку з тим, що ТОВ «Парус» відсутнє за місцем реєстрації. Проведеною звіркою ТОВ «Праус» не встановлено, а підприємством не надано будь-якого іншого документального підтвердження місць виконання зобов'язань підприємства. Вважає прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення - рішення правомірним та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маранта -М» зареєстроване Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні 15.10.2010 р. за №0012631. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області як платника податків 18.10.2010 р. №62779.

Також, судом встановлено, що у період з 18.08.2014 р. по 19.08.2014 р. відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Маранта -М» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2013 р. та з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами - постачальниками ТОВ «Парус (37276126), ТОВ «Пафіс» (33668302), ТОВ «ТД «КНПС» (36093194), ТОВ «Уністрой» (32581996), ПАТ НФЗ ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (186520) за період з 01.11.2013 р. по 05.06.2014р.

За результатами даної перевірки складено акт від 22.08.2014 року №290/21-03-22-06/37353082 (далі - акт). (а.с. 38-54).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в наслідок чого занижено суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму ПДВ 518594,34 грн. в т.ч. у грудні 2013 р.- 7386,34 грн., у квітні 2014 р.- 511208,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19) «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» у сумі ПДВ 15633,34 грн., що призвело до заниження (ряд.24) «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» у сумі ПДВ 1797908,66 грн.

Також. встановлено порушення п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст.138, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток підприємства за 2013 р. у сумі 7017,02 грн. (а.акту 32).

Крім цього, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Праус", встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт поставки товару (бензин) ТОВ «Маранта-М» та ТОВ "Праус", з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.09.2014 р. за №, яким ТОВ "Маранта -М" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 8771,27 грн., у т.ч. за основним платежем в сумі 7017,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1754,25 грн.

Також, відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.09.2014р. № , яким ТОВ "Маранта -М" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 648242,93 грн., у т.ч. за основним платежем 5158594,34 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 129648,59 грн.

Не погоджуючись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями - рішення позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Відповідно до рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 12.11.2014 р. за №155/10/21-22-10-06-06, скаргу ТОВ "Маранта -М" задоволено частково, а саме: скасовано податкове повідомлення рішення від 09.09.2014 р. за №; скасовано податкове повідомлення - рішення 09.09.2014р. № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7386,34 грн. та штрафної санкції в сумі 1846,59 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

За результатами адміністративного оскарження контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРАНТА-М" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 639010,00 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 511208,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 127802 ,00 грн. (а.с. 64).

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням- рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ТОВ «Маранта -М» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій постачання нафтопродуктів з ТОВ "Праус", судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що між ТОВ «Маранта -М» та ТОВ «Праус», було укладено договір поставки нафтопродуктів за № 01/18 від 01.04.2014р. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Праус» зобов'язувалось поставити нафтопродукти у власність Позивача в кількості, асортименті та за ціною, що обумовлені в додаткових угодах до договору поставки. Товар поставляється партіями на умовах EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або користування. Передача нафтопродуктів оформлюється актами приймання-передачі до кожної поставки або зведеними актами, які відображають передання-приймання товарів протягом періоду, вказаному в такому акті. Розрахунки за поставлений товар мають бути проведені протягом 120 днів з дня підписання акту приймання-передачі.

Додатковою угодою від 01.04.2014р. за № 00019 до вказаного вище Договору поставки визначено домовленість сторін про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95- ЄВРО вид II клас D в кількості 9,151т., на суму 168231,98 грн. з ПДВ, на умовах EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або користування, із строком прийняття товарів до 30.04.2014р.

Листом № 254/02-П від 01.04.2014р. ТОВ «Праус» повідомило ТОВ «Маранта-М», що нафтопродукти, придбані за наведеним вище договором знаходяться на зберіганні у ПАТ «Дніпронафтопродукт», який повідомлений про перехід права власності, та можуть бути отримані у будь-який час протягом дії укладеного між сторонами Договору поставки.

30.04.2014р. між сторонами складено зведений Акт приймання-передачі нафтопродуктів, в якому зазначено, що ТОВ «Праус» передано, а ТОВ «Маранта-М» отримано за договором поставки № 01/18 від 01.04.2014р, протягом квітня 2014р., бензину А-95 в кількості 9,151т., на суму 168 231,98грн. з ПДВ.

30.04.2014р. ТОВ «Праус» також виписано податкову накладну №20, включену до реєстру податкових накладних.

В подальшому, між тими ж сторонами та на тих же умовах було укладено:

- договір поставки нафтопродуктів № 01/59 від 01.04.14р. та додаткову угоду до нього за № 00167 від 01.04.14р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95- ЄВРО вид II клас D в кількості 60.158т., на суму 1.004.157,34грн. з ПДВ, про можливість отримання якого у зберігача (ПАТ «Дніпронафтопродукт») ТОВ «Праус» повідомило листом за № 255/02-П. Складено Акт приймання передачі № 00167 від 30.04.14р. та виписано податкову накладну № 166 від 30.04.14р.;

- договір поставки нафтопродуктів № 04/03 від 04.04.14р. та додаткову угоду до нього № 00244 від 04.04.14р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95- ЄВРО вид II клас D в кількості 24.368т., на суму 420.201,79грн. з ПДВ, про можливість отримання якого у зберігача (ПАТ «Дніпронафтопродукт») ТОВ «Праус» повідомило листом за № 256/02-П. Складено Акт приймання передачі № 00244 від 30.04.14р. та виписано податкову накладну №243 від 30.04.14р.;

- договір поставки нафтопродуктів № 14/1 від 14.04.14р. та додаткову угоду до нього за № 00021 від 11.04.14р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95- ЄВРО вид II клас D в кількості 77.191 т., на суму 1474656,86 грн. з ПДВ, про можливість отримання якого у зберігача (ПАТ «Дніпронафтопродукт») ТОВ «Праус» повідомило листом за № 256/02-П. Складено Акт приймання передачі № 00021 від 30.04.14р. та виписано податкову накладну №22 від 30.04.14р.;

Виконання умов оплати за вищезазначеними договорами підтверджується наданими суду платіжними дорученнями №557 від 17.06.2014 р.. №558 від 17.06.2014 р., №559 від 17.06.2014р., №600 від 17.06.2014 р. (а.с.96 - 99).

Суд зазначає, що ТОВ "Маранта -М" оприбутковано придбаний товар, що підтверджується службовими документами "прихід пального", відомістю інвентаризації нафтопродуктів від 28.04.2014р. (а.с.113-117, 195).

В подальшому, придбаний товар було позивачем реалізовано, що підтверджується довідками відпуску паливно - мастильних матеріалів. (а.с.118-123).

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт подальшого використання, реалізації придбаних товарно - матеральних цінностей (робіт, послуг).

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною підставою для встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентами слугував акт перевірки від 11.06.2014 року № 627/223/37276126 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 р.".

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в наслідок чого занижено суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму ПДВ 518594,34 грн. в т.ч. у грудні 2013 р.- 7386,34 грн., у квітні 2014 р.- 511208,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19) «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» у сумі ПДВ 15633,34 грн., що призвело до заниження (ряд.24) «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» у сумі ПДВ 1797908,66 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 19.11.2014 року № , прийняте відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 19.11.2014 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРАНТА-М" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 639010,00 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 511208 ,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 127802 ,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАНТА-М" ( ) судовий збір в сумі 487, 20 грн. (Чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 березня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3