Справа № 759/2901/14-а (2а/759/131/14)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/57649/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф. (суддя-доповідач),

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру зайнятості про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у його реєстрації, як безробітного та у видачі клопотання на достроковий вихід на пенсію неправомірними та протиправними; зобов'язати відповідача зареєструвати ОСОБА_4, як безробітного та видати йому клопотання (направлення) по достроковий вихід на пенсію з 13.09.2013 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року адміністративний позов задоволено, визнано право позивача бути зареєстрованим як безробітний відповідно до Закону України «Про державну службу», зобов'язано видати клопотання про достроковий вихід на пенсію з 13 вересня 2013 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року скасовано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року та залишити в силі постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до наказу №592 к від 12.09.2013 р. та трудової книжки був звільнений з посади заступника начальника управління-начальника відділу документального забезпечення та контролю Управління документального забезпечення роботи та контролю у зв'язку з реорганізацією Агенства держмайна України відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно заяви від 12.09.2013 р. позивач відмовився від запропонованої посади головного спеціаліста відділу обліку вхідної кореспонденції Департаменту забезпечення роботи Міністра, документообігу та зв'язків з громадськістю Міністерства промислової політики України.

13.09.2013 р. звернувся до управління Святошинського центру зайнятості з заявою про реєстрацію та надання йому відповідних документів до Управління ПФУ у Святошинському районі м. Києва для дострокового оформлення пенсії державного службовця, зокрема отримання клопотання на достроковий вихід на пенсію.

Не отримавши відповіді від управління Святошинського центру зайнятості позивач 26.11.2013 р. за вх. №19 повторно звернувся із вищезазначеною заявою.

Листом від 26.12.2013 р. за вих. №10-12697 Київського міського центру зайнятості йому було відмовлено в отриманні клопотання на достроковий вихід на пенсію в зв'язку з тим, що на час звернення йому виповнилося 60 років, і тому немає права бути зареєстрованим як безробітний.

Вважаючи вказану відмову неправомірною, ОСОБА_4, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позові вимоги, Святошинський районний суд м. Києва дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з того, що ОСОБА_4. був звільнений з роботи як державний службовець, згідно з п. 1ст. 40 КзПП України з подальшим оформленням пенсії відповідно до норм Закону України «Про Державну службу».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку з посиланням на правомірність дій відповідача, оскільки на час звернення позивача до Центру зайнятості, ОСОБА_4. досяг пенсійного віку.

Проте, з даним висновком суду апеляційної інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані і при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( ст. 22 Конституції України).

Водночас, згідно із ст. 23 Закону України «Про державну службу» граничний вік перебування на державній службі становить 65 років.

У виняткових випадках після досягнення граничного віку перебування на державній службі державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу.

За правилами ст. 37 Закону України «Про державну службу» право на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До досягнення віку, встановленого першим реченням ч. 1 зазначеної статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 60 років 6 місяців, які народилися з 01 січня 1953 р. по 31 грудня 1953 р.

Разом з тим, відповідно до ст. 49 Закону України «Про зайнятість населення» працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», за умови їх реєстрації в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності відповідної роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють реєстрацію безробітних, ведуть облік наданих їм послуг.

Реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України, від 20.03.2013, № 198.

Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

З наведеного випливає, що Центр зайнятості здійснює реєстрацію безробітних, яким за Законом України «Про державну службу» не виповнилося 65 років.

Оскільки в даному випадку підтверджений факт звільнення позивача з державної служби до настання пенсійного віку, визначеного Законом України «Про державну службу», то суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність дій Київського міського центру зайнятості щодо відмови у реєстрації позивача в центрі зайнятості, відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Відповідно до частини першої статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 КАС України ,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову - Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року скасувати, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

О.П. Стародуб

В.В. Швець