Справа № К/9991/13904/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/9991/13904/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до 4 територіального ордену Червоної Зірки вузла зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України про стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу у зв'язку з настанням третьої групи інвалідності, передбачену ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та одноразову грошову допомогу у розмірі 49916 грн. 25 коп. відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону.

Постановою Рівненського міського суду від 11 липня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму одноразової грошової допомоги за фактом настання інвалідності, з урахуванням його грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення, в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених йому розмірів грошових коштів одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року скасовано постанову Рівненського міського суду від 11 липня 2011 року та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач до грудня 2006 року проходив службу в органах Служби Безпеки України, а з січня 2007 року до вересня 2009 року - у Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України.

17 вересня 2009 року наказом голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 413-ОС ОСОБА_4 звільнено зі служби, а 30 вересня 2009 року згідно наказу 4 територіального ордену Червоної Зірки вузла зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 201-ОС - виключено зі списків особового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

З 4 вересня 2009 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причиною якої стала травма, пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Рішенням Рівненського міського суду від 2 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з 4 територіального ордену Червоної Зірки вузла зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у зв'язку з настанням інвалідності на підставі ст. 21 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» у розмірі 36-місячного грошового забезпечення, в сумі 83160 грн.

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення одноразової грошової допомоги на підставі ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги на підставі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв'язку з настанням третьої групи інвалідності, а що стосується одноразової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 вказаного Закону, то така допомога відповідачем виплачена при звільненні позивача.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач вже отримав одноразову грошову допомогу на підставі ст. 21 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» у зв'язку з настанням третьої групи інвалідності, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв'язку з настанням третьої групи інвалідності немає.

Відповідно до ч. 16 ст. 21 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов'язаних з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у період проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 605 від 4 червня 2008 року передбачено, що особам рядового чи начальницького складу та особам, звільненим із служби в Держспецзв'язку, виплачується грошова допомога у разі настання інвалідності в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби - у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи; а у разі настання інвалідності у зв'язку з виконанням службових обов'язків чи після звільнення із служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби і пов'язані з виконанням службових обов'язків, - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 2 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підп. 2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Згідно ч. 18 ст. 21 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» якщо особа рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України або члени її сім'ї одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Враховуючи, що позивач скористався правом на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 21 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», що підтверджується рішення Рівненського міського суду від 2 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, то суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», немає, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Що стосується позовних вимог про стягнення одноразової допомоги при звільненні в сумі 49916 грн. 25 коп., то суди і першої і апеляційної інстанцій відмовили у задоволенні цієї частини позовних вимог з тих підстав, що ця допомога позивачу була виплачена відповідачем. Крім того, рішення в цій частині не оскаржується.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення суду апеляційної інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк