Справа № 463/6053/14-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Львів 463/6053/14-а

2-а/463/21/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області, Інспектора ДПС РДПС ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України у Львівській області Драбчука Андрія Несторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 30.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.10.2014р. відносно неї було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Порушення проявилось в тому, що вона 30.10.2014р. о 16.20 год., на вул. Замарстинівська - Липинського у м. Львові, керуючи автомобілем марки Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1, не виконала вимог дорожнього знаку п. 3.23 «Поворот ліворуч заборонено». Вважає таку постанову незаконною, а викладені в ній обставини події такими, що не відповідають дійсності. Рухаючись по вул. Липинського у м. Львові та зауваживши автомобіль працівників ДАІ, який рухався за нею з увімкненими проблисковими маячками, на їх вимогу зупинилась і поцікавилась причиною зупинки, пред'явивши їм необхідні документи. Інспектор пояснив, що нею порушено вимоги дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», на що вона йому відповіла, що перебуває на 5 місяці вагітності і їй терміново потрібно навідатись в туалет. Інспектор, насміхаючись сказав що це її проблеми і забрав документи, а коли вона повернулась до автомобіля, їй запропонували розібратись по-людськи. Від дачі хабара вона відмовилась, після чого її повідомили, що в такому разі адміністративна відповідальність буде найсуворішою. Їй наказали перебувати в своєму автомобілі, а через деякий час принесли документи не запропонувавши ознайомитись з протоколом. В подальшому, 10.11.2014р. на її поштову адресу прийшов лист з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваною постановою. Вважає, що в даному випадку, оскільки вона перебуває на 5-му місяці вагітності, її дії обумовлені крайньою необхідністю, внаслідок чого вона підлягає звільненню від адміністративної відповідальності. Тому, оскаржувану постанову вважає, незаконною, такою, що винесена упереджено і з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого вона не може залишатись в силі. Окремо звертає увагу, що під час винесення вказаної постанови, інспектор притягнув її до відповідальності за відсутності доказів вчинення нею правопорушення та відсутністю доказів її вини, в тому числі, у відсутності доказів у виді фото- та відеозйомки.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги, крім вищенаведеного, додатково пояснила, що дійсно порушила вимоги дорожнього знаку, про який ідеться в оскаржуваній постанові, проте вимушена була це зробити і як наслідок, не може вважатись такою, що вчинила адміністративне правопорушення. Тому, позов просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області, а також відповідач - Інспектор ДПС РДПС ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України у Львівській області Драбчук А.Н. в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Останній, попередньо скерував до суду заперечення проти адміністративного позову, де пояснив, що 30.10.2014р. під час несення ним служби за адресою м. Львові, вул. Замарстинівська - Липинського, та виявлення вчиненого позивачем правопорушення, за допомогою світлозвукової сигналізації її було зупинено та повідомлено причину зупинки. Сама зупинка була проведена поблизу автозаправки АЗС і до позивача підійшов його напарник - Інспектор Стень Р.Б. Оскільки рух на цій ділянці дороги був насиченим, позивачу запропонували від'їхати на саму заправку, на що вона погодилась та повідомила, що це для неї буде краще, оскільки має намір сходити в туалет. Перевірка документів позивача проводилась у її відсутності, а після її повернення, остання, після телефонної консультації, запитала чи є відео фіксації вчиненого правопорушення та свідки. Про наявність такої відео зйомки її було повідомлено. Початково, таким словам вона не повірила, та повідомила, що з порушенням не згідна, після чого направилась у свій автомобіль. Повернувшись через декілька хвилин, позивач попросила інспектора Стень Р.Б. поспілкуватись по телефону з її чоловіком, який у нецензурній формі погрожував написанням різного роду скарг до прокуратури. Не взявши до уваги таку обставину, ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, та запропоновано позивачу ознайомитись з ним та надати свої пояснення, на що вона відмовилась. Для належної фіксації такої відмови, ними було залучено свідків, де у їх присутності, зафіксовано відмову від дачі пояснень та підписання протоколу. В момент залучення свідків, позивач не перебувала в емоційно-схвильованому стані і при цьому, навіть не просила дати їй усне зауваження. Натомість, її зверхня поведінка лише викликала у нього та його напарника схвилювання. Окремо звертає увагу, що обставини справи, викладені в позовній заяві повністю не відповідають дійсності. Тому, даний адміністративний позов просить залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - в силі. В підтвердження своїх пояснень покликається на відео зйомку обставин події, де відображено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторони відповідачів, проти чого не заперечила позивач.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши представлені докази, в тому числі, відеозйомку обставин події, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З постанови від 30.10.2014р. (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн., у зв'язку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що позивач 30.10.2014р. о 16.20 год., на вул. Замарстинівська - Липинського у м. Львові, керуючи автомобілем марки Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1, не виконала вимог дорожнього знаку п. 3.23 «Поворот ліворуч заборонено».

Позивач підтвердила особисто, а також це вбачається із оглянутого в судовому засіданні відеозапису обставин події, що вона дійсно здійснила поворот ліворуч на ділянці дороги, де такий поворот є забороненим.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується позивачем та долученим до матеріалів справи відеозаписом обставин події, додатково він також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 30.10.2014р. (а.с.9).

Суд не може погодитись з мотивами позову про те, що вчинення даного правопорушення було викликано крайньою необхідністю.

За правилами ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Зміст крайньої необхідності визначають його умови, за яких дії особи в цьому стані не є адміністративним правопорушенням. У разі крайньої необхідності відбувається зіткнення двох інтересів: загроза заподіяння шкоди одним охоронюваним законом інтересам усувається шляхом заподіяння шкоди, хоча й меншої, іншим. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Крім того, небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов'язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов'язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

В справі яка розглядається суд по-перше, не вбачає підстав вважати, що існувала реальна загроза охоронюваним законом інтересам, за наявності якої позивач вимушена була вчинити правопорушення, а по-друге, суд не вбачає будь-яких перешкод для вчинення дій, не пов'язаних із заподіянням шкоди охоронюваним законом інтересів. Аргументи позивача про те, що в момент вчинення правопорушення вона перебувала на 5-му місяці вагітності не може вважатись доказом існування стану крайньої необхідності, оскільки суду не представлено будь-яких медичних документів, які б підтверджували, що процес вагітності потребує особливих умов догляду.

З огляду на викладене, позивач помилково вважає, що постанова є незаконною та винесена з порушення норм процесуального права. Діючи в межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, після виявлення правопорушення, інспектор правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права, а тому правових підстав для скасування такої постанови немає, що виключає можливість задоволення позову.

Окремо звертається увага на той факт, що штраф за вчинення вказаного вище правопорушення обрано мінімальний, що передбачено санкцією інкримінованої статті. Мотиви позову про те, що інспектор ДПС ставився до позивача упереджено в такому випадку слід вважати спростованими.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163, 171-2 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 251, 254, 256, 258, 268, 288, 293 КУпАП, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області, Інспектора ДПС РДПС ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України у Львівській області Драбчука Андрія Несторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ПС2 № 285424 у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2014 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.