Справа № 815/5877/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5877/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо ненадання їй направлення на проходження обстеження та проведення військово-лікарської експертизи в поліклініці МВС України неправомірними та зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області видати ОСОБА_1 направлення на проходження обстеження та проведення військово-лікарської експертизи в поліклініці МВС України для встановлення причинного зв'язку виникнення наявного у позивачки захворювання із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що під час проходження служби в ОВС позивачка захворіла та їй було поставлено діагноз: множинна міома матки, хронічна постгеморагічна анемія та 06.06.2013 року у Московському пренатальному медичному центрі їй була зроблена операція: лапаротомія, консервативна міомєктомія. В зв'язку із вказаним вона була змушена звільнитись зі служби за власним бажанням, оскільки не могла виконувати обов'язки служби. Після звільнення та проходження лікування позивачка звернулась до керівництва ГУ МВС України в Одеській області з проханням направити її на обстеження та проходження військово-лікарняної комісії та встановлення їй придатності до служби в ОВС на період звільнення, але їй було відмовлено в задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо ненадання ОСОБА_1 направлення на проходження обстеження та проведення військово-лікарської експертизи в поліклініці Міністерства внутрішніх справ України неправомірними.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області видати ОСОБА_1 направлення на проходження обстеження та проведення військово-лікарської експертизи в поліклініці Міністерства внутрішніх справ для встановлення причинного зв'язку виникнення наявного у ОСОБА_1 захворювання із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволені позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 11.08.2014 року, відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області № 550 о/с від 08.08.2014 року, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника слідчого відділу Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за п. 63 «ж» (за власним бажанням).

Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 09 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 11 років 08 місяців 15 днів.

08.09.2014 року позивачка звернулась до начальника ГУМВС України в Одеській області із заявою про направлення її до відповідної віськово-лікарської комісії для проходження обстеження та встановлення придатності до служби в ОВС на період звільнення .

19.09.2014 року начальником ВКЗ полковником міліції ОМУ ГУМВС України в Одеській області А.О. Фадєєвим надано відповідь на зазначену заяву, якою ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви з огляду на відсутність правових підстав для прийняття відповідного рішення .

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства та доводи апеляційної скарги погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 № 114, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Положення)

Відповідно до п.2 Положення, особи, яким присвоєно спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, відносяться до середнього начальницького складу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85 затверджено Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС (далі - Положення №85) та Порядок проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС (далі - Порядок №85).

Відповідно до п. 1.2 Положення №85, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України (далі - військовослужбовці), осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.3.5 Положення №85, основним завданням військово-лікарської комісії є проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема, визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Аналогічні положення містяться у п.1.1.5 Порядку №85 та входять до коло питань, що підлягають вирішенню військово-лікарською експертизою.

Відповідно до п.1.4 Порядку №85, направлення на проходження обстеження здійснюють відповідні підрозділи по роботі з особовим складом органів внутрішніх справ.

Наведені вище правові норми дають право на проходження вказаного обстеження та військово-лікарської комісії колишнім військовослужбовцям чи особам рядового і начальницького складу МВС, які вже звільнені зі служби та мають намір підтвердити наявні у них поранення, травми, каліцтва чи захворювання з проходженням служби в ОВС.

Так, відповідно до п. 1.52 Порядку №85, якщо колишній працівник органів внутрішніх справ із числа осіб рядового й начальницького складу порушує питання про визначення його придатності до служби чи перегляд постанови ВЛК, винесеної на час його фактичного звільнення з органів внутрішніх справ, то підрозділ по роботі з особовим складом органу внутрішніх справ за місцем проживання такої особи направляє до відповідної ВЛК, яка знаходиться в місцевості, де він мешкає, його заяву та особову справу, а на пенсіонерів МВС, крім того, пенсійну справу, картку амбулаторного хворого (медичну книжку), акти медичного огляду за період служби та інші медичні документи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося апелянтом, позивачка - ОСОБА_1, дійсно проходила службу в органах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в період часу з 20.08.2004 року по 11.08.2014 року. А згідно до наказу №550 о/с Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 08.08.2014 року було звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника слідчого відділу Приморського РВ ОМУ ГУМВС України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, як колишньому працівнику ОВС, надано право на проходження обстеження та військово-лікарської експертизи на предмет пов'язаності його захворювання із проходження нею служби в ОВС.

Разом з тим, реалізуючи надане право, позивачка 08.09.2014 року звернулась до начальника ГУМВС України в Одеській області із заявою про направлення її до відповідної віськово-лікарської комісії для проходження обстеження та встановлення придатності до служби в ОВС на період звільнення, але отримала безпідставну та необґрунтовану відповідь про відсутність правових підстав та не прийняття рішення, що є порушенням її прав, як колишнього співробітника ОВС.

А тому, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність дій ГУМВС України в Одеській області щодо посилання на відсутність правових підстав для направлення позивачки до відповідної віськово-лікарської комісії для проходження обстеження та встановлення придатності до служби в ОВС на період звільнення.

За таких обставин, висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є обґрунтованими та правомірними.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.03.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.О. Димерлій

суддя А.Г. Федусик