Справа № 803/1261/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р. Справа № 876/11478/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1 про зобов'язання зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири, виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою квартири та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно на об'єкт обтяження - квартири.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження прав на нерухоме майно, оскільки рішенням апеляційного суду Волинської області від 02.06.2014 року визнано недійсним іпотечний договір від 26.08.2008 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2, на підставі якого було накладено обтяження на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року адміністративний позов задоволено, оскільки суд погодився з доводами позивача.

Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1., ПАТ КБ «Надра» подали апеляційні скарги, вважаючи, що оскаржувана постанова винесена судом в супереч норм матеріального права та без повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Апелянти заявляють, що зазначені вимоги є предметом розгляду місцевого загального суду, а не окружного адміністративного суду, а також, що з січня 2013 року Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державний реєстру іпотек припинені і на даний час всі реєстраційні дії проводяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Апелянти просять скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, а також може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції та дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративний справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01.07.2004р. № 1952-IV, Закон України «Про нотаріат» N 3426-XII, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868, та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Судом встановлено, що 26.08.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», в особі відділення № 11 філії ВАТ «Надра» Луцьке регіональне управління, укладено кредитний договір № 74 - Б, відповідно до якого Банк дав ОСОБА_2 у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 74590 доларів США із строком повернення до 20 серпня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.08.2008 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра», в особі відділення № 11 філії ВАТ «Надра» Луцьке регіональне управління, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1., відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1. до державного реєстру іпотек було внесено запис, а саме: тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження - № 7800200, об'єкт обтяження - двокімнатна квартира загальною площею 51,2 кв. м., АДРЕСА_1, та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис, а саме: тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження - № 7799960, об'єкт обтяження - двокімнатна квартира загальною площею 51,2 кв. м., АДРЕСА_1.

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з повідомленням про припинення іпотечного договору до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1, в якому просив провести реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, іпотекою та зняти заборону, накладену у зв'язку з укладенням іпотечного договору від 26.08.2008 року, оскільки рішенням апеляційного суду Волинської області від 02.06.2014 року визнано недійсним кредитний договір від 26.08.2008 року № 74-Б, укладений між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та визнано недійсним іпотечний договір від 26.08.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра».

Листом від 16.0.62014 року № 103/01-16 відповідач відмовила у реєстрації припинення іпотеки та обтяження зазначеної квартири, оскільки така реєстрація проводиться виключно на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження, самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та

Статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 3 Закону, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

В силу ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно пункту 2 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень"встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Також, статтею 19, зокрема, пунктом 2 частини 2 Закону встановлено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до вимог статті 15 зазначеного Закону України державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться згідно встановленого порядку.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Підпунктами 5.1, 5.3, 5.4 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов'язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов'язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. Про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора.

Суд зазначає, що вищезазначеними нормами передбачено, право на звернення до нотаріуса як кредитора, так і боржника з заявою про державну реєстрацію припинення обтяження, іпотеки нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Пунктами 63-72 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, визначено особливості державної реєстрації іпотеки.

Зокрема, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державний виконавець (пункт 63 Порядку). Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком (пункт 64 Поядку).

Відповідно до пункту 71 Порядку державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Зважаючи на наведені положення необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що передбачено право на звернення до державного реєстратора - нотаріуса із заявою про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою як кредитора (обтяжувача), так і боржника, а також, якщо за умови припинення іпотеки обтяжувач не скористається своїм правом на звернення з заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень до державного реєстратора - нотаріуса, то будуть порушуватися права та інтереси боржника у відношенні якого буде діяти обтяження.

Щодо зауважень апелянтів, то необхідно вказати, що державний нотаріус згідно із законом №3425-XII не є суб'єктом владних повноважень чи юридичною особою.

Відповідно до ч.1 ст.9 закону №1952-IV у випадку, передбаченому цим законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Доводи про те, що з січня 2013 року Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державний реєстру іпотек припинені і на даний час всі реєстраційні дії проводяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не можуть слугувати підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 N 1844/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2102/22414, визначено процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, нотаріус у відповідності до Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, не позбавлений можливості встановити запис про обтяження майна за його місцезнаходженням або за реєстраційним номером в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

За приписами ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року у справі № 803/1261/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко