Справа № 134/2614/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 134/2614/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Глушкова В. Ф.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

04 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької обл. на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької обл. про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області про оскарження бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на не повне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.11.2014 року позивачу виповнилось 50 року, 12.11.2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької областіі з заявою про призначення пенсіїза віком із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте відповідач відмовив позивачу в задоволенні заяви, пославшись на відсутність в наданих документах відомостей про кількість днів роботи в населених пунктах в зоні відчуження необхідної кількості днів перебування у зоні відчуження у 1986 році.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови виходив з обгрунтованості позовних вимог позивача, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Частиною 3 ст.65 вище вказаного Закону передбачено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданого 09.08.2000 року.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, наказу №125 від 25.06.1986 року, позивач у період з 22.05.1986 року по 26.05.1986 року був направлений в Житомирську область для надання допомоги органам охорони здоров'я.

Наведені в апеляційній скарзі доводи викликають сумніви щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів -10 років.

Відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 при зверненні за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного законом, особи, саме учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-ІП категорій, повинні надати:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про перереєстрацію, дату її проведення та вкладку до посвідчення;

- довідку ф. 122 (про періоди перебування в зоні відчуження).

Форму довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС затверджено постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122.

Основним документом, який визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за формою 122 внаслідок ліквідації підприємств, установ, організацій для визначення права на призначення пенсії надаються первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження:

- довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Документами, які підтверджують факт перебування осіб на території зони відчуження можуть слугувати довідки з місця роботи із зазначенням населених пунктів чи зон небезпеки та днів виїзду до зони відчуження, довідки про нараховану за період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС заробітну плату за основним місцем роботи із зазначенням показниками кратності оплати праці, відомості (особові рахунки) на виплату заробітної плати, посвідчення про відрядження в зону відчуження, табелі обліку робочого часу в зоні відчуження, маршрутні листи з відміткою про в'їзд в населені пункти зони відчуження тощо.

При цьому довідки про перебування особи в зонах відчуження обов'язково повинні містити підставу видачі та посилання на первинні документи, якими підтверджується даний факт.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи наказу ректора Вінницького медичного університету ім. М. Пирогова професора Білика В.Д. за №125 від 25.06.1986 року, ОСОБА_2 був направлений разом із групою викладачів та студентів медиків медичного університету ім. М. Пирогова в зону відчуження в Житомирську область в розпорядження Житомирського облздороввідділу для надання допомоги органам охорони здоров'я з 22.05.1986 року по 28.05.1986 року.

Проте, даний наказ не підтверджує фактичного перебування позивача в зоні ЧАЕС, а лише направлення туди. Позивачем також не надано доказів прибуття та перебування в установі, до якої його було направлено а саме: в Житомирський облздороввідділ.

Відповідно до чинного законодавства, наказ про відрядження повинен передувати відрядженню, а як вбачається з дати на вищезазначеному наказі, він був виданий вже після самого відрядження, а саме: відрядження відбувалось в травні 1986 року, а наказ виданий в кінці червня 1986 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році було позивачем тільки 09 серпня 2000 року на підставі рішення обласної комісії по вирішенню спірних питань, пов'язаних з визначенням статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС № 2045 а також як вбачається із наявного в ньому штампі про перереєстрацію, було перереєстроване раніше ніж видане позивачу-30.06.2000 року.

Будь-яких інших документів про фактичне знаходження саме в зоні ЧАЕС на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яких вимагає чинне законодавства, зокрема довідки за формою 122, позивачем не надано.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач має право для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької обл. задовольнити повністю.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької обл. про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні алміністративного позову відмовити повністю

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.