Справа № 821/3886/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3886/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Димерлія О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (треті особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровського району міста Херсона) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі Дніпровський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області) про визнання незаконним та скасування рішення від 31 липня 2014 року № 31/4099/1 та зобов'язання надати дозвіл на імміграцію в Україну.

В обґрунтування позову зазначалось, що на початку 2014 року позивач звернувся до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію, однак у наданні дозволу позивачу було необґрунтовано відмовлено з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області від 31 липня 2014 року № 10/4098/1 щодо відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано Дніпровський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник третьої особи (УДМС України в Херсонській області) в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ст. ст. 4, 9, 10, 14 Закону України «Про імміграцію», пунктів 2, 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405/2011, та пунктів 11, 12, 14, 16 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 28 березня 2014 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Рішенням відповідача від 31 липня 2014 року за № 10/4098/1 відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем та Управлінням ДМС України в Херсонській області не доведено наявність підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію», щодо відмови позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Так, умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України «Про імміграцію».

Відповідно до ст. 1 названого Закону іммігрантом є іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозволом на імміграцію є рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Частиною 11 названої статті Закону передбачено, що термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Зазначеною статтею, зокрема частиною п'ятою, визначено перелік документів, які додаються до заяви для надання дозволу на імміграцію та перелік яких визначений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

На підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі - Порядок).

За змістом пункту 12 Порядку територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Як встановлено матеріалами справи, 28 березня 2014 року позивач звернувся до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію, надавши для цього відповідні документи.

Відповідно до п. 14 названого вище Порядку територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит.

У разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу (п. 16 Порядку).

На виконання п. 14 названого вище порядку, після отримання заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну, УДМС України в Херсонській області 07 та 09 квітня 2014 року до Управління СБУ в Херсонській області, сектору Укрбюро Інтерполу УМВС України в Херсонській області та Держприкордонслужби України були направлені відповідні інформаційні запити.

27 червня 2014 року на адресу УДМС України в Херсонській області надійшла відповідь Управління СБУ в Херсонській області від 23 червня 2014 року за № 22/9-1286, в якій зазначено про доцільність відмови громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 у оформленні дозволу на імміграцію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію», із врахуванням системного використання державними правоохоронними органами Російської Федерації власних громадян, попередньо легалізованих на території України, для проведення протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, а також військової агресії з боку суміжної держави, з метою недопущення загрози засадам національної безпеки України.

Після отримання відповідей від сектору Укрбюро Інтерполу УМВС України в Херсонській області та Держприкордонслужби України, Дніпровським РВ у місті Херсоні УДМС України в Херсонській області було прийнято оскаржене рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2.

При цьому, як вбачається із висновку про припинення розгляду матеріалів щодо отримання дозволу на імміграцію в Україну громадянином РФ ОСОБА_2, затвердженого начальником Дніпровського РВ у місті Херсоні УДМС України в Херсонській області 31 липня 2014 року, єдиною підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну визначено лист Управління СБУ в Херсонській області від 23 червня 2014 року за № 22/9-1286 (а. с. 48).

Аналізуючи зміст листа Управління СБУ в Херсонській області від 23 червня 2014 року за № 22/9-1286, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що названий лист не містить будь-яких конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем будь-яких протиправних дій на шкоду державній безпеці України. При цьому у названому листі не містяться посилання на конкретні обставини, встановлені щодо позивача, які відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» можуть бути підставами для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Оцінюючи оскаржене рішення відповідача, апеляційний суд також враховує дані про особу ОСОБА_2, а саме те, що з 2003 року, тобто протягом тривалого строку, позивач, який не досяг повнолітнього віку, разом зі своєю родиною проживає на території України, страждає на важке захворювання, протягом 2003 - 2013 років навчався в загальноосвітній школі № 39 у місті Херсоні, де отримав атестат про закінчення 9 класів, а на момент звернення до суду навчається у Центрі освіти молоді та дорослих, мати та батько позивача у встановленому порядку отримали посвідки на проживання в Україні, а бабка є громадянкою України.

За таких даних, рішення Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам обґрунтованості, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісності, розсудливості, запобігання всім формам дискримінації та пропорційності, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2015 року.

Головуючий:

Судді: