Справа № 2а-3045/10/2470
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 22356/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» та Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» до Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області про визнання нечинним акту, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Тарасівці» звернулось до суду з позовом до Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області, яким просило визнати нечинним акт опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 11.06.2010 року № 9 та зобов'язати відповідача звільнити з-під податкової застави його активи в сумі 499522,00 грн. шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року позов задоволено частково: зобов'язано Новоселицьку міжрайонну державну податкову інспекцію Чернівецької області звільнити з-під податкової застави активи ТзОВ «Тарасівці» шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна в сумі 499522,00 грн.;у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що при вирішенні питання про поширення права податкової застави на активи ТзОВ «Тарасівці» податковий керуючий не врахував адекватність суми податкового боргу з розміром заставлених активів платника податків, хоча повинен був це зробити відповідно до положень рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005 року № 2-рп/2005, в зв'язку з чим неправомірно поширив право податкової застави на рухоме майно позивача в сумі 499522,00 грн. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити з-під податкової застави активи ТзОВ «Тарасівці» шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна в сумі 499522,00 грн підлягають до задоволення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання нечинним акту опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 11.06.2010 року № 9, оскільки, на думку суду, в цій частині позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права, так як визнати нечинним можна лише нормативно-правовий акт або окремі його положення. А оскаржуваний акт опису активів є правовим актом індивідуальної дії, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти постанову про визнання його протиправним.

Постанову в апеляційному порядку оскаржили сторони.

Позивач оскаржив постанову в частині відмови в позові, просить постанову у вказаній частині скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позов в цій частині. Вважає, що у зазначеній частині постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до положень ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при оскарженні правового акту індивідуальної дії позивач має альтернативу у виборі способу захисту порушеного права, а саме може заявляти вимоги як про визнання такого протиправним, так і про визнання його нечинним. Крім того, суд першої інстанції всупереч нормам процесуального права не розглянув і не дослідив по суті всі його доводи.

Відповідач оскаржив постанову в частині задоволення позовних вимог, просить постанову в цій частині скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що в цій частині постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не навів жодної правової норми, яка б зобов'язувала податковий орган внести зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005 року № 2-рп/2005. Також дане рішення автоматично не припиняє права податкової застави і не встановлює механізму звільнення майна платника податків з-під застави. Крім того, на думку відповідача, позивач пропустив встановлений ч. 5 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк, оскільки акт опису активів платника податків є рішенням суб'єкта владних повноважень, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, станом на 11.06.2010 року у ТзОВ «Тарасівці» був наявний борг в сумі 345499,08 грн., що підтверджується обліковими картками платника податку, довідкою Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області від 15.10.2010 року № 9117/9/19-007 та розрахунком податкового боргу від 19.10.2010 року № 9200/9/24-11. Дана заборгованість виникла в 2001 році.

24.10.2001 року Новоселицька міжрайонна державна податкова інспекція Чернівецької області вручила керівнику ТзОВ «Тарасівці» першу податкову вимогу № 1/10 на суму податкового боргу 7181,50 грн., а 27.11.2001 року - другу податкову вимогу № 2/206 на загальну суму боргу 63964,34 грн.

Факт отримання директором ТзОВ «Тарасівці» податкових вимог підтверджується його розписками на корінцях цих вимог, чим спростовуються твердження позивача про їх ненадіслання.

З дати вручення податкових вимог позивач не погасив податкового боргу, а також штрафних санкцій і пені, застосованих за порушення строків його сплати, тому відповідно до вимог законодавства дані податкові вимоги не є відкликаними.

Також колегія суддів враховує, що ухвалою господарського суду Чернівецької області від 01.10.2007 року у справі № 5/254/б за заявою ВАТ «Райффайзен банкАваль», Новоселицького районного центру зайнятості Чернівецької області, Управління Пенсійного фонду України Новоселицького району Чернівецької області, Відділу Фонду тимчасового страхування з тимчасової втрати працездатності в Чернівецькій області було порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Тарасівці».

Однак постановою Вищого господарського суду Україні від 21.10.2009 року за результатами розгляду касаційної скарги ТзОВ «Тарасівці» було припинено провадження у даній справі і відомості про прийняття даного судового рішення було внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Для забезпечення погашення зазначеного податкового боргу позивача податковий керуючий Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області 11.06.2010 року склав акт № 9 опису активів ТзОВ «Тарасівці», на які поширюється право податкової застави, яким описав активи позивача на загальну суму 499522,00 грн.

На підставі цього акту Новоселицька міжрайонна державна податкова інспекція Чернівецької області 11.06.2010 року зареєструвала в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 27439905 зазначену податкову заставу.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.17 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Податкова застава - це спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у строк.

Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом.

Пріоритет заставодержателя на задоволення вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 6 цього Закону повідомлення про виникнення права податкової застави міститься в першій податковій вимозі, яка надсилається платнику податків.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 цього Закону з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Підпунктами 8.2.1, 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 даного Закону було передбачено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, або несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом.

Право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 24.03.2005 року № 2-рп/2005 положення пп. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Також в даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розмір податкової застави виходячи із загальних принципів права повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності.

Розмірність як елемент принципу справедливості передбачає встановлення публічно-правового обмеження розпорядження активами платника податків за несплату чи несвоєчасну сплату податкового зобов'язання та диференціювання такого обмеження залежно від розміру несплати платником податкового боргу.

Забезпечення надходження до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів має здійснюватися шляхом запровадження податкової застави на активи платника податків у такому розмірі, який би забезпечував гарантоване відшкодування державі несплачених податків у повному обсязі.

Поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків, яка перевищує суму податкового зобов'язання чи податкового боргу, може призвести до позбавлення такого платника не тільки прибутків, а й інших активів, ставлячи під загрозу його подальшу підприємницьку діяльність аж до її припинення.

А відповідно до положень ст. ст. 150, 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 24.03.2005 року право податкової застави на активи платника податку за наявності у нього податкового боргу може бути застосовано органами державної податкової служби лише з урахуванням та в межах суми такого боргу.

Як зазначено вище, станом на день складення податковим керуючим акту опису активів ТзОВ «Тарасівці», на які поширюється право податкової застави, а саме 11.06.2010 року, в позивача був наявний податковий борг в сумі 345499,08 грн., однак податковий керуючий описав нерухоме майно позивача на суму 499522,00 грн., тобто розмір податкової застави перевищив розмір податкового боргу на 154022,92 грн.

Таким чином, оскільки відповідно до оскаржуваного акту опису активів в податкову заставу передано майно ТзОВ «Тарасівці» за його якісними та кількісними характеристиками, а вартість переданих в податкову заставу активів значно перевищує розмір загального податкового боргу позивача, колегія суддів дійшла висновку, що даний акт є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний акт від 11.06.2010 року № 9 опису активів, на які поширюється право податкової застави, є правовим актом індивідуальної дії, а не нормативно-правовим актом, тому відповідно до положень ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти постанову про визнання його протиправним.

Однак висновок суду першої інстанції про те, що дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині в зв'язку з тим, що в цій частині позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права, на думку колегії суддів, є помилковим з таких підстав.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, наведеної в постанові від 24.01.2006 року у справі № 21-102во05, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (ст. ст. 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, враховуючи встановлення та підтвердження факту протиправності акту опису активів ТзОВ «Тарасівці», на які поширюється право податкової застави, від 11.06.2010 року № 9, складеного податковим керуючим Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області, колегія суддів дійшла висновку, що з метою належного та повного судового захисту прав та інтересів позивача даний акт слід визнати протиправним і скасувати.

При цьому, в даному випадку колегія суддів вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та з врахуванням положень п. 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» вийти за межі доводів апеляційної скарги з огляду на принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Одночасно колегія суддів дійшла висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області звільнити з-під податкової застави активи ТзОВ «Тарасівці» шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна в сумі 499522,00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обов'язку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 43 цього Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

А згідно з ч. 3 ст. 44 цього Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що запис про публічне обтяження активів ТзОВ «Тарасівці» внесено до Державного реєстру на підставі оскаржуваного акту опису активів від 11.06.2010 року № 9 і обтяження застосовано щодо активів, визначених безпосередньо цим актом, колегія суддів вважає, що після скасування даного акту судом у Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області виникає обов'язок звільнити описане майно ТзОВ «Тарасівці» з-під податкової застави шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру.

При цьому, наведеними вище нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено обов'язки та порядок дій посадових осіб податкового органу в такому випадку і внесення до Державного реєстру відповідних записів про припинення публічного обтяження здійснюється на виконання вказаного судового рішення.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що на момент розгляду даної справи відсутні факти порушення службовими чи посадовими особами Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області вимог нормативно-правових актів щодо звільнення з-під податкової застави активів ТзОВ «Тарасівці» шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна в сумі 499522,00 грн., в зв'язку з чим зазначена позовна вимога є передчасною і не підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивач пропустив встановлений ч. 5 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки акт опису активів платника податків не є рішенням суб'єкта владних повноважень, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» та Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року у справі № 2а-3045/10/2470 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати акт опису активів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці», на які поширюється право податкової застави, від 11 червня 2010 року № 9, складений податковим керуючим Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області Беженаром Володимиром Прокоповичем.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький