Справа № 2а/205/190/14 (205/6927/14-а)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" лютого 2015 р. справа № 2а/205/190/14 (205/6927/14-а)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2014 року у справі №2а/205/190/2014 (205/6927/14-а) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду у Ленінському районі м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

08 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Дніпропетровська (далі-УПФУ у Ленінському районі м.Дніпропетровська), у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування при обчисленні розміру пенсії позивача „інші виплати", з яких справлялися страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування. Зобов?язати управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням інших виплат, на які нараховувалися внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування з моменту перерахунку пенсії - 13 січня 2011 року.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2014 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію державного службовця, відповідно до копії розпорядження УПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська № 803540 від 16 лютого 2011 року (а.с. 12).

18 липня 2014 року позивач звернулася до УПФУ у Ленінському районі з заявою про здійснення відповідного перерахунку пенсії, з урахуванням „інших виплат" відповідно до довідки № 803540 від 16 лютого 2011 року.

Однак, ОСОБА_1 на її звернення до УПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська було надано відповідь про відмову в здійсненні перерахунку № Б-106/14ос від 25 липня 2014 року, в якій було зазначено що „інші виплати", які включають в себе матеріальну допомогу та індексацію не входять до структури заробітної плати, а факт утримання з цих виплат збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного соціального внеску не загальнообов'язкове соціальне страхування не є підставою для їх врахування до складу заробітної плати державного службовця при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Відповідно до статті 37 Закону України „Про державну службу" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, вказаною нормою встановлено, що об'єктом обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії для відповідача є сума заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 35 Закону України „Про державну службу" державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Частиною 1 статті 1 Закону України „Про оплату праці"від 24 березня 1995 року №108/95ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України „Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, на які нараховувались страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (після набрання чинності Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування") включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, є правильним, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України „Про державну службу" та Закону України „Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України (постанова від 20 лютого 2012року у справі №21-430а11), рішення якого, відповідно до статті 244-2 КАС України, є обов'язковими для виконання усіма судами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в у Ленінському районі м.Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2014 року у справі №2а/205/190/2014 (205/6927/14-а) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров