Справа № 0903/446/12, 2а-0903/47/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 144867/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Ільцівської сільської ради на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації до Ільцівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року позивач - управління праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до Ільцівської сільської ради, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 10.06.2008 р. № 80 про призначення опікуном ОСОБА_1 її онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3; відшкодувати шкоду, заподіяну протиправним рішенням відповідача в сумі 23 848,80 грн, які безпідставно виплачено ОСОБА_1 як допомогу на дітей.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року рішення виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 10.06.2008 року №80 про призначення опікуном ОСОБА_1 її онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано незаконним та скасовано. Стягнуто з Ільцівської сільської ради на користь управління праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації шкоду, заподіяну протиправним рішенням в сумі 23848,80 грн, які безпідставно виплачено ОСОБА_1 як допомогу на дітей, над якими встановлено опіку.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що приймаючи рішення від 10.06.2008 р. № 80 про призначення опікуном ОСОБА_1 її онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконавчий комітет Ільцівської сільської ради керувався тільки заявою ОСОБА_1, заявою ОСОБА_4 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 10.06.2008 р. та жодних інших документів, на підставі яких ОСОБА_1 призначалася опікуном, не було надано, що є порушенням Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року, та Сімейного кодексу України.

Крім того, так як ОСОБА_1 отримувала допомогу на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, над якими встановлено опіку, на підставі неправомірного рішення виконкому Ільцівської сільської ради від 10.06.2008 р., тому виплачена їй за 2008-2009 роки сума вказаної допомоги в розмірі 23 848,80 грн. підлягає стягненню з Ільцівської сільської ради.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матерікального права, Ільцівська сільська рада оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що в силу вимог ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських рад відноситься вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування. А тому оскаржуване рішення виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 10.06.2008 року № 80 про призначення опікуном ОСОБА_1 її онукам: ОСОБА_2, та ОСОБА_3 прийняте правомірно і законно. Матеріалами адміністративної справи не спростовано самого факту ухилення батьків дітей від виконання ними своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх дітей.

Разом із тим, апелянт звертає увагу, що допомога на дітей в користь ОСОБА_1 призначалась не тільки на підставі рішення Ільцівської сільської ради, а й ще ряду інших документів, зокрема, поданої ОСОБА_1 заяви від 18.06.2008 року про призначення усіх видів соціальної допомоги та розпорядження управління праці та соціального захисту населення Верховиської РДА.

Стверджує, що отримані ОСОБА_1 кошти в загальній сумі 23 848,80 грн. допомоги на дітей фактично останньою були витрачені за їх призначенням, так як саме ОСОБА_1, піклується про виховання, розвиток, здоров'я та належне забезпечення всім необхідним своїх онуків. Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення вказаної суми допомоги на дітей в розмірі 23 848,80 грн саме із Ільцівської сільської ради, яка вказані кошти не отримувала.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом спору в адміністративній юрисдикції є публічно-правові відносини. До юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності прийнятих або вчинених рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Як слідує із матеріалів справи, рішенням виконкому Ільцівської сільської ради №80 від 10.06.2008 року ОСОБА_1 призначено опікуном над її онуками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі вказаного рішення виконкому Ільцівської сільської ради від 10.06.2008 р. ОСОБА_1 управлінням праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації було призначено допомогу на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, над якими встановлено опіку.

Згідно листа управлінням праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації №778/01-11/01 від 20.10.2010 року за період 2008-2009 років ОСОБА_1 виплачено 23 848,80 грн. допомоги на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У справі, що розглядається, управлінням праці та соціального захисту населення Верховинської РДА оскаржується рішення відповідача про встановлення опіки відносно дітей ОСОБА_2, 2002 року народження, та ОСОБА_3, 2004 року народження, відповідно до положень Сімейного кодексу України.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матірю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина перша статті 2 цього Кодексу).

Статтею 243 Сімейного кодексу України (чинної на час прийняття рішення виконкому Ільцівської сільської ради від 10.06.2010 року) опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування.

На думку суду апеляційної інстанції, предметом спору в даному випадку є захист прав малолітніх дітей відповідно до положень СК України і ці правовідносини не є публічно-правовими, у зв'язку з чим справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Правовідносини, які виникли у цьому випадку, випливають із сімейних відносин, а тому відповідно до ст.15 ЦПК України, розгляд даної категорії справ має здійснюватись у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо встановлює, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.3 ст.160, п.1 ч.1 ст.157, ст.196, п.4 ст.198, ч.1 ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ільцівської сільської ради задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року у справі №0903/446/2012 за позовом управління праці та соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації до Ільцівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 03.03.2015 року.