Справа № 754/3929/14-а (2а/754/221/14)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2015р. м. Київ К/800/40282/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

11 березня 2014 року ОСОБА_4 подала позов до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату

щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 по 2013 роки у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат,

одноразової компенсації за втрату здоров'я як інваліду 2 групи,

компенсації за втрату годувальника,

зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в подальшому нараховувати та виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1996 року по 03 вересня 2013 року, залишено без розгляду.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року позов задоволено частково: зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат; зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат; в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог. В цій частині прийнято нове рішення про залишення позовних вимог без розгляду. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та рішенням суду апеляційної інстанції в частині залишення позову без розгляду, позивач звернулася з касаційною скаргою на них, де просила рішення скасувати, а справу направити на продовження розгляду.

Заперечень не надійшло.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги відповідно до положень частини 2 статті 220 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Спірні відносини виникли між сторонами щодо перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за втрату здоров'я як інваліду 2 групи, компенсації за втрату годувальника відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, в частині вимог про зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової компенсації за втрату здоров'я як інваліду 2 групи та компенсації за втрату годувальника в позові відмовив.

Суд апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції скасував та позов в цій частині залишив без розгляду.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними не знайдо.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч.ч. 1 - 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач отримала другу групу інвалідності 05 липня 1990 року. Відповідно до експертного висновку від 01 березня 1993 року № 662 встановлено, що захворювання чоловіка позивача, що призвело його смерть, пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Таким чином суд апеляційної інстанції правильно прийшов до висновку, що саме в 1990 році та в 1993 році, відповідно, не отримавши виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач повинна була дізнатися про порушення свого права.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропуску цих строків встановлені ст. 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Така редакція цієї статті характеризує її як норму процесуального права.

Отже, аналіз наведеної вище редакції ч. 1 ст. 100 КАС дає підстави вважати, що суд має можливість самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду.

Утім строк звернення до адміністративного суду обмежено ст. 99 КАС України. З урахуванням цього належним способом захисту порушеного права є, зокрема, звернення до суду з даними позовом в межах строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином суд апеляційної інстанції правильно зазначив про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, не знайшовши підстав для визнання причин такого строку поважними, і з врахуванням вимог частини 2 статті 5 КАС України залишив позов в частині без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Кас України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року і постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року в частині залишення її без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: