Справа № 813/6703/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Київ К/800/84/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року

у справі № 813/6703/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2013 року у справі № 813/6703/13-а у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови в позові щодо визнання протиправними дій відповідача по зменшенню суми податкового кредиту в Єдиній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань з податкового кредиту на рівні ДПС України, в цій частині прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області в частині зменшення суми податкового кредиту в Єдиній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України по господарських операціях з контрагентами позивача - продавцями послуг (робіт, товарів) ПНВП «Крок» та зменшення значення податкових зобов'язань з ПДВ сформованих позивачем по господарських операціях з контрагентами - покупцями позивача: ФОП ОСОБА_5, УДППЗ «Укрпошта», за січень 2013 року, а також визнано протиправними дії щодо сторнування в обліковій картці позивача валових витрат по операціях з переліченими контрагентами - продавцями послуг (робіт, товарів) та валових доходів позивача, сформованих по перелічених контрагентах - покупцях за січень 2013 року. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято наказ від 17.06.2013 року № 524 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4».

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за січень 2013 року, відповідачем складено акт від 25.06.2013 року № 3012/17-20/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, завищено суму податкових, зобов'язань з податку на додану вартість по безтоварних операціях, проведених за період з 01.01.2013 року по 31.01.2013 року з УДППЗ «Укрпошта» в сумі 245 430, 00 грн. та ФОП ОСОБА_5, в сумі 76 327, 00 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит з податку на додану вартість по безтоварних операціях з КНДВП «Крок» за період з 01.01.2013 року по 31.01.2013 року на загальну суму 321 757, 00 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем його законних прав, свобод та інтересів.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки зміни в Єдиній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України здійснені відповідачем на підставі неправомірних висновків про нікчемність правочинів з контрагентами позивача, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

З посиланням на пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу від 17.06.2013 року № 524, оскільки матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем інформації, що свідчить про можливі порушення позивачем податкового законодавства, та у зв'язку з ненаданням позивачем пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит податкового органу.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріалами справи підтверджується реальність господарських операцій позивача з його контрагентами, зокрема, договорами, накладними, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями.

Оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, тому зміни в Єдиній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України, здійснені відповідачем на підставі висновків про нікчемність правочинів, є протиправними.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року у справі № 813/6703/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук