Справа № 810/454/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року м. Київ 810/454/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС КОНСТРАКШН»

до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління

ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (далі - позивач, ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН») із позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.11.2014 № /3657, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за загальну суму 165499,50 грн., у тому числі за основним платежем 110333,00 грн. та 55166,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками Акта № 3206/10-16-22-09/31201909 від 17.10.2014 «Про результати позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» код за з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СТ» (), ТОВ «БК «Будінвест-Проект» () за весь період взаємовідносин» (далі - Акт перевірки), який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вважає такі висновки необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Так, позивач зазначає, що висновки Акта перевірки зводяться до припущень щодо укладення позивачем із ТОВ «СТ» і ТОВ «БК «Будінвест-Проект» правочинів без настання правових наслідків, із посиланням на матеріали досудового розслідування, жодного судового рішення по якому не прийнято. Крім того, податковим органом в Акті перевірки на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення не зазначено яким чином підприємства відносно яких проводиться досудове розслідування пов'язані із позивачем.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є формальними та необ'єктивними, та зауважує на тому, що факт реальності здійснення позивачем господарських операцій із вказаними контрагентами підтверджується наявними у платника податків первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач проти позову заперечував. Надав суду письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позову. В письмових запереченнях проти позову послався на обставини, викладені в Акті перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 вирішено питання про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження в межах строків розгляду адміністративних справ.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, з 06.10.2014 по 10.10.2014 посадовою особою податкового органу на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України та наказу ДПІ в Обухівському районі від 06.10.2014 № 553 проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СТ» () та ТОВ «БК Будінвест-Проект» () за весь період взаємовідносин.

За результатом вказаної перевірки складено Акт № 3206/10-16-22-09/31201909 від 17.10.2014, у висновках якого зафіксовано порушення позивачем п.185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188. п. 187.1 ст. 187, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, 200.1 ст. 200, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі - 110333 грн., у тому числі по місяцях: серпень 2012 року - 91033 грн., жовтень 2012 року - 19300 грн.

Зі змісту Акта перевірки вбачається наступне. Перевіркою встановлено, що ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «СТ» () в періоді серпень 2012 року та жовтень 2012 року та ТОВ «БК Будінвест-Проект» () в періоді серпень 2012 року.

При цьому, підставою для висновків щодо порушення позивачем наведених вимог Податкового кодексу України стало посилання податкового органу на матеріали кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України, фабули якого містять посилання на ознаки фіктивності контрагентів-постачальників позивача ТОВ «СТ» і ТОВ «БК Будінвест-Проект» та щодо причетності останніх до здійснення операцій, пов'язаних із легалізацією коштів, здобутих злочинним шляхом.

Крім того, як зазначає відповідач в Акті перевірки, надані позивачем акти здачі-приймання наданих послуг складені з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Закону України «Про інформацію», а саме: Акти не містять інформації щодо дати та місця складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, Акти приймання послуг охорони не містять конкретної інформації щодо наданих послуг, тоді як в договорі детально описані послуги.

Посилаючись на викладене, податковий орган зазначає, що в ході проведення перевірки не підтверджено фактичне отримання товарів (послуг) від постачальника, однак в результаті таких господарських операцій ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» сформувало податковий кредит з ПДВ за рахунок даних постачальників, а відповідні правочини не спричинили реального настання юридичних наслідків тому, що відповідно до баз даних ДПІ, податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту.

За результатом розгляду заперечень позивача на Акт перевірки висновки останнього залишені без змін.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014 № /3657, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за загальну суму 165499,50 грн., у тому числі за основним платежем 110333,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 55166,50 грн.

За результатом адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач визначив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість виходячи з висновку про нереальність господарських між позивачем та його контрагентами судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКСИМУС КОНСТРАКШН" є юридичною особою, що зареєстрована 16.01.2001 Обухівською районною державною адміністрацією Київської області, як платник податків перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Основними видами діяльності позивача є: будівництво житлових і нежитлових будівель; вантажний автомобільний транспорт; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; діяльність у сфері архітектури; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має ліцензію серії АВ № 458452 на господарську діяльність, пов'язану із проектними роботами, будівельними та монтажними роботами, інжиніринговою діяльністю у сфері будівництва тощо, видану 13.02.2009 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, строк дії ліцензії - з 10.02.2009 до 10.02.2014, а також ліцензію серії АЕ № 279164 на господарську діяльність пов'язану із створенням об'єктів архітектури, яка видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, строк дії - з 13.09.2013 по 13.09.2018.

Судом встановлено, що господарські операції між ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» та ТОВ «СТ» здійснювались на підставі договору про надання послуг охорони № 31/08 від 01.08.2012, відповідно до умов якого ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Замовник) доручає, а ТОВ «СТ» (Виконавець) приймає на себе зобов'язання надати Замовнику послуги з охорони наступних об'єктів будівництва (будівельних майданчиків), розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26; м. Львів, вул. Стрийська, 33 та м. Київ, пр-т Перемоги, 32, а Замовник зобов'язується приймати і своєчасно оплачувати належним чином надані Виконавцем послуги, в порядку та на умовах, відповідно до цього Договору. Послуги за умовами даного Договору надаватимуться в період з 01.08.2010 по 31.08.2012. Загальна вартість послуг Виконавця за цим Договором становить 215700,00 грн. у т.ч. ПДВ 35950,00 грн. Оплата здійснюється у національній грошовій одиниці України у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Замовник здійснює оплату наданих виконавцем послуг виключно на підставі підписаних сторонами Актів про надання послуг по кожному об'єкту. Замовник зобов'язаний оплатити Вартість фактично наданих послуг, протягом 10 банківських днів, з дати підписання Сторонами Актів про надання послуг по всім об'єктам.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 31/08 від 01.08.2012 позивачем надані належним чином засвідчені копії наступних документів:

- актів наданих послуг (виконаних робіт): від 15.08.2012, від 31.08.2012 та від 31.10.2012 щодо об'єкту охорони за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 32; від 15.08.2012 та від 31.08.2012 щодо об'єкту охорони за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 33; від 15.08.2012, від 31.08.2012 та від 31.10.2012 щодо об'єкту охорони за адресою м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26;

- податкових накладних № 97 від 15.08.2012 на суму 38520,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6420,00 грн.), № 98 від 31.08.2012 на суму 38520,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6420,00 грн.), № 99 від 05.08.2012 на суму 39180,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6530,00 грн.), № 100 від 31.08.2012 на суму 39180,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6530,00 грн.), № 101 від 15.08.2012 на суму 30150,00 грн. (у т.ч. ПДВ 5025,00 грн.), № 102 від 31.08.2012 на суму 30150,00 грн. (у т.ч. ПДВ 5025,00 грн.), № 63 від 31.10.2012 на суму 57600,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9600,00 грн.) та № 64 від 31.10.2012 на суму 58200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9700,00 грн.) - номенклатура «послуги охорони», із зазначенням адреси об'єкту;

- оборотно-сальдової відомості за період з 01.01.2012 по 28.10.2014.

- платіжних доручень.

Господарські операції між ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» та ТОВ «БК «Будінвест- Проект» здійснювалися на підставі наступних угод:

1. Договір підряду № 3-С від 01.08.2012, відповідно до умов якого ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Замовник) доручає, а ТОВ «БК «Будінвест Проект» (Підрядник) виконує власними силами і засобами всі передбачені договором роботи на об'єкті, забезпечує необхідну якість робіт відповідно до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки з передачею всієї виконавчої документації. Об'єкт: Прилегла територія до складу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська,7А. Роботи: Ремонт прилеглої до складу території за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська,7А. Роботи приймаються шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, який є невід'ємною частиною даного Договору. Вартість виконання робіт за умовами даного Договору складає 199700,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 33283,33 грн. Оплата робіт Підрядника за цим Договором здійснюється Замовником протягом 5-ти банківських днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Підрядника.

На підтвердження реальності та правомірності виконання умов договору № 3-С від 01.08.2012 позивачем надані належним чином завірені копії: акту виконаних робіт № 1 від 31.08.2012 за серпень 2012 року; податкової накладної № 642 від 31.08.2012 на суму 199700,00 грн., у т.ч. ПДВ 33283,33 грн. (номенклатура «будівельно-монтажні роботи).

2. Договір субпідряду №2-П від 03.07.2012, відповідно до умов якого «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (підрядник) доручає, а ТОВ «БК «Будінвест Проект» (Субпідрядник) виконує власними силами і засобами всі передбачені договори роботи на об'єкті, забезпечує необхідну якість робіт відповідно до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки з передачею всієї виконавчої документації. Об'єкт: Приміщення Торгово-розважального комплексу на перетині пр. Григоренка та вул. А.Мішуги в 9-му районі житлового масиву Осокорки-північні у Дарницькому районі м. Києва. Роботи: Влаштування госп-побутової каналізації К2, К13Н в приміщеннях Торгово-розважального комплексу на перетині пр. Григоренка та вул. А.Мішуги в 9-му районі житлового масиву Осокорки-північні у Дарницькому районі м. Києва. Роботи приймаються шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, який є невід'ємною частиною даного Договору. Вартість виконання робіт , за умовами даного Договору складає 102000,00 грн.. в т.ч. ПДВ 20%-17000,00 грн. Оплата робіт Підрядника за цим Договором здійснюється Замовником протягом 5-ти банківських днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Підрядника.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 2-П від 03.07.2012 позивачем надані належним чином завірені копії: акту виконаних робіт (влаштування госп-побутової каналізації К2, К13Н) б/н від 31.08.2012 за серпень 2012 року; податкової накладної № 643 від 31.08.2012 на суму 102000,00 грн., у т.ч. ПДВ 17000,00 грн. (номенклатура - будівельно-монтажні роботи).

3. Договір субпідряду № 2-ПГ від 01.08.2012, відповідно до умов якого «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (підрядник) доручає, а ТОВ «БК «Будінвест-Проект» (Субпідрядник) виконує власними силами і засобами всі передбачені договором роботи на об'єкті, забезпечує необхідну якість робіт відповідно до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки з передачею всієї виконавчої документації. Об'єкт: Приміщення Торгово-розважального комплексу на перетині пр. Григоренка та вул. А.Мішуги в 9-му районі житлового масиву Осокорки-північні у Дарницькому районі м. Києва. Роботи: Гідравлічне випробування систем опалення в приміщеннях Торгово-розважального комплексу на перетині пр. Григоренка та вул. А.Мішуги в 9-му районі житлового масиву Осокорки-північні у Дарницькому районі м. Києва. Роботи приймаються шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, який є невід'ємною частиною даного Договору. Вартість виконання робіт , за умовами даного Договору складає 28800,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% -4800,00 грн. Оплата робіт Підрядника за цим Договором здійснюється Замовником протягом 5-ти банківських днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Підрядника.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 2-ПГ від 01.08.2012 позивачем надані належним чином завірені копії: акту виконаних робіт (гідравлічне випробування систем опалення в приміщеннях Торгово-розважального комплексу) від 10.08.2012 за серпень 2012 року; податкової накладної № 641 від 10.08.2012 на суму 28800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4800,00 грн. (номенклатура - будівельно-монтажні роботи).

Всі зазначені документи складенi з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облiк та фiнансову звiтнiсть в Українi", статті 44, статті 201 Податкового кодексу України i мiстять вiдомостi щодо змiсту та обсягу проведених операцiй, якi узгоджуються мiж собою. Крім того, як встановлено судом, всі наведені вище документи містять підписи і скріплені печатками підприємств.

При цьому, висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки, відносно того, що акти здачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) не містять інформації щодо дати та місця складання, а також посади осіб, які відповідальні за здійснення господарської діяльності та конкретної інформації щодо наданих послуг не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається зі змісту даних Актів, у них зазначено дата складання, місце, посади осіб, які відповідають за здійснення господарської діяльності та чітко визначено, що вони складені за результатом надання охоронних послуг.

Окрім цього, позивачем на підтвердження виконання позивачем будівельно-монтажних робіт на об'єктах будівництва та залучення для виконання окремих субпідрядних робіт і надання послуг спеціалізованих організацій надані належним чином засвідчені копії:

- оборотно-сальдової відомості по контрагенту ТОВ «БК «Будінвест-Проект» за період з 01.01.2012 по 28.10.2014;

- платіжних доручень;

- договору генерального підряду № 700/6 від 21.12.2011, укладеного між замовником - ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» та ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Генпідрядник) щодо будівництва на об'єкті, розташованому за адресою м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26, та виписаних під час його виконання первинних та інших документів, а також фотографій будівельного майданчику;

- договору підряду на виконання робіт № 129 від 07.07.2012, укладеного між замовником - Київським зоологічним парком загальнодержавного значення та ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Підрядник) щодо робіт на об'єкті, розташованому за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 32, фотографій процесу виконання робіт;

- договору підряду № 08/06/12 ПЛ-41 від 26.07.2012, укладеного між замовником - ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Підрядник) щодо робіт на об'єкті, розташованому за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 33, фотографій процесу виконання робіт;

- договору генерального підряду №29/06 від 30.06.2011, укладеного між замовником - ТОВ «Прем'єр.Груп» та ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» (Генпідрядник) щодо робіт на об'єкті, розташованому в м. Києві на перетині пр. Григоренка та вул. А.Мішуги, фотографій процесу виконання робіт.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи викладені положення норм чинного процесуального законодавства, посилання податкового органу в Акті перевірки на матеріали досудового розслідування № 0000036 є безпідставними, оскільки досудове розслідування відповідно до пункту п'ятого частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, факт проведення досудового розслідування за фактом створення і діяльності фіктивних підприємств не є належним доказом у справі. При цьому, відповідачем не надано суду відомостей щодо прийняття процесуальних рішень у даному досудовому розслідуванні, а також вироку суду, який набрав законної сили щодо створення і діяльності саме ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН», ТОВ «СТ» та ТОВ «БК «Будінвест-Проект».

Крім того, відповідачем не надано доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент виконання вищевказаних договірних відносин, зокрема того, що такі підприємства не були зареєстровані в якості платника податку на додану вартість або того, що його реєстрація платником податку на додану вартість була анульована в період укладення і виконання спірних правочинів. Відтак, наявні в матеріалах справи копії податкових накладних, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим ст. 201 Податкового кодексу України.

Також відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у позивача умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому податковим органом не надано та не приведено жодного судового рішення щодо визнання нікчемними (недійсними) будь-яких укладених між позивачем та приведеними вище контрагентами правочинів, як і не надано вироку чи ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в листі від 02.06.2011 №742/11/13-11, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до частини 2 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Тобто, податковий орган повинен надати суду відповідні докази, які підтверджують доводи щодо відсутності господарських операцій між ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» та ТОВ «СТ», ТОВ «БК Будінвест-Проект» на підтвердження правомірності прийнятого ним оспорюваного рішення. Водночас, відповідачем таких доказів суду не надано.

В свою чергу, суд констатує, що фактичне здійснення господарських операцій між цими контрагентами підтверджується зазначеними вище первинними та іншими документами.

Таким чином, позивач підтвердив доводи про реальність господарських операцій вказаними вище документами, тому не визнання податковим органом права на податковий кредит є безпідставним.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначає, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідач не надав жодних доказів того, що позивача відповідно до положень пункту 201.6 Податкового кодексу України було повідомлено про наявність розбіжностей в задекларованих податкових зобов'язаннях і кредитах товариства та вказаних контрагентів, тоді як позивачем доведено правомірність та своєчасність відображення податкового кредиту за наслідками взаємовідносин із зазначеними суб'єктами господарювання у звітних документах.

Наявність у позивача належним чином оформлених податкових накладних, отриманих у межах взаємовідносин із ТОВ «СТ» та ТОВ «БК Будінвест-Проект» за період, що перевірявся Податковим органом, суду доведено.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у позивача відповідних первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, зокрема, податкових накладних, суд дійшов висновку про обгрунтованість дій позивача щодо формування податкового кредиту по господарським операціям із вказаними контрагентами.

Суд також звертає увагу на те, що визначені Конституцією України і Податковим кодексом України обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Таким чином, нарахування позивачем податкового зобов'язання та визначення ним сум податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової процедури його контрагентом.

Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Про неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого, вказано в пункті 71 рішення Європейського Суду з прав людини (справа "Булвес АД проти Болгарії", 2009 рік, заява № 3991/03), де суд зазначає "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Саме до таких висновків дійшов також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17.09.2014 № К/9991/65367/12.

При цьому, зазначений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес СепортСентре проти Болгарії" (2010 рік, заява № 6689/03), пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.

А згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач знав або міг дізнатися про те, що приведені контрагенти, можливо, порушують вимоги податкового законодавства, зокрема, щодо подання податкової звітності, відсутності за юридичним місцезнаходженням тощо, а також доказів того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагентів у системі оподаткування. Податковим органом також не було доведено суду наявність ознак фіктивності у контрагентів позивача, які б створювали підстави для висновку, що господарські операції були нереальними.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Беручи до уваги викладені норми та обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги недоведеність відповідачем відсутності реального характеру правочинів, укладених між ТОВ «МАКСИМУС КОНСТРАКШН» та ТОВ «СТ», ТОВ «БК «Будінвест-Проект», доведеність обгрунтованості включення позивачем до складу податкового кредиту відображених в отриманих від вказаних контрагентів первинних документах сум податку на додану вартість, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 10 листопада 2014 року № /3657.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСИМУС КОНСТРАКШН" судовий збір у сумі 332 (триста тридцять дві) гривні.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.