Справа № 802/4133/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4133/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

03 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

прокурора: Рудницького В.О.,

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління Держземагентства у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора Вінницької області до головного управління Держземагентства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до головного управління Держземагентства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Також, не погоджуючись з даною постановою суду, Головне управління Держземагентства у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та третьої особи, просив суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року - без змін.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник головного управління Держземагентства у Вінницькій області в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою земельних ділянок, що знаходяться на території Немирівського району Вінницької області, а саме, Райгородської сільської ради площею 13,9 га, Ковалівської сільської ради площею 14, 0 га, Кудлаївської сільської ради площею 8,0 га, 22,9599 га та 18,9000 га, Медвежанської сільської ради площею 3,8500 га та 5,15 га, Скрицької сільської ради площею 19,09 га, 18,00 га, 15,00 га, 20,4544 га, 49, 062 га та 36,8 га, Гринецької сільської ради площею 12,00 га та 5,17 га, Новоселівської сільської ради площею 55,8080 га, 21,6444 га, 8,0219, 11,0510 га та 11,80 га, ОСОБА_3 15.07.2014 та 24.07.2014 звернувся з клопотаннями до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області.

За наслідками розгляду яких, головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області 27.08.2014 видано наказ за №2-2504/15-14-СГ про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо зазначених вище земельних ділянок загальною площею 339,57 га в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ являється протиправним та винесено з порушенням норм чинного законодавства України. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Фермерське господарство, згідно з положеннями ч.1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За приписами ч. 2. ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, яке затверджено Указом Президента України від 8 квітня 2011 №445, статусом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів наділено Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України). Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи, у відповідності до п.7 вказаного Положення.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держземагентства в області затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258 передбачено, що Головне управління Держземагентства в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Поняття "землеустрою" визначено ст.1 Законом України "Про землеустрій", а саме, це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень, у відповідності до ст.22 Законом України "Про землеустрій".

Статтею 122 ЗК України передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, зокрема ч.4 встановлює, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положення ч.1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" аналогічно встановлюють, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Тобто, з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має містити обов'язкові реквізити, зокрема, додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року та 24.07.2014 року ОСОБА_3 звернувся з клопотаннями до головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. До вказаних клопотань також надано копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду платника податків, копію диплому про закінчення Житомирського сільськогосподарського інституту за спеціальністю "Зоотехнія", а також викопіювання з чергового кадастрового плану запитуваних земельних ділянок, взятих на інтернет сайті.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, прокурор зазначив, що ОСОБА_3 у поданих клопотаннях не обґрунтовано розміри запитуваних земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, зокрема, не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі. Окрім того, визначені земельні ділянки розташовані не єдиним масивом та значній відстані одна від одної.

Так, як встановлено судом, ОСОБА_3 в ході подання зазначених клопотань самостійно визначив земельні ділянки для ведення фермерського господарства із земель резерву та запасу Немирівського району Вінницької області, зокрема, на територіях Райгородської сільської ради площею 13,9 га, Ковалівської сільської ради площею 14, 0 га, Кудлаївської сільської ради площею 8,0 га, 22,9599 га та 18,9000 га, Медвежанської сільської ради площею 3,8500 га та 5,15 га, Скрицької сільської ради площею 19,09 га, 18,00 га, 15,00 га, 20,4544 га, 49, 062 га та 36,8 га, Гринецької сільської ради площею 12,00 га та 5,17 га, Новоселівської сільської ради площею 55,8080 га, 21,6444 га, 8,0219, 11,0510 га та 11,80 га.

Тобто, ОСОБА_3 без попереднього погодження з фахівцями відділу Держземагенства у Немирівському районі належного викопіювання з кадастрових планів району, подав із клопотаннями (15.07.14 року, 27.07.14 року) до відповідача викопіювання із схем землекористування, як пояснив його представник, із інтернет сайту, що є інформацією для загального доступу громадян та вибору вільної земельної ділянки, яка сподобалась.

За змістом ч.5 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Земельні ділянки, розмір яких перевищує розмір, встановлений у частині 5 цієї статті, передаються громадянам у приватну власність для ведення фермерського господарства на підставі цивільно-правових угод.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, що передбачає ч.7 загаченої норми Закону України "Про фермерське господарство".

Суд зауважує, що аналіз зазначених доказів свідчить про не дотримання третьою особою положень Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарства" в частині обов'язкових документів та інформації для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та, як наслідок, неналежного виконання посадовими особами Головного управління Держземагентства у Вінницькій області покладених завдань.

Згідно з ч.3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, за наявності підстав для відмови в надані дозволу на погодження проекту землеустрою, головне управління Держземагентства України у Вінницькій області зобов'язано відмовити у такому погодженні.

На противагу зазначеному, відповідачем за наявності таких підстав видано наказ від 27.08.2014 року за №2-2504/15-14-СГ про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо зазначених вище земельних ділянок загальною площею 339,57 га в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Окрім того, положення клопотань третьої особи містять посилання, що в наявності є необхідна техніка для обробітку визначених земельних ділянок, однак доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі не надано, більше того, жодних обґрунтувань з зазначеного приводу також не наведено.

В підтвердження вказаного факту судом досліджено лист Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 18.11.2014 року за вих. № 10-02/4156/14, за яким в базі обліку машин за гр. ОСОБА_3 не зареєстровано.

Серед іншого судом не встановлено необхідність отримання ОСОБА_3 таких великих площ земельних ділянок та перспектив діяльності фермерського господарства.

Варто відмітити, що аналогічна правова позиція закріплена у постанові Вищого адміністративного суду України від 22.01.2014 року у адміністративній справі №К/800/40388/13.

Таким чином, судом встановлено факт неналежного виконання головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області покладених повноважень, що свідчить про протиправність наказу від 27.08.2014 №2-2504/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління Держземагентства у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді