Справа № 2а-2414/11 (6а/208/26/14)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2015 рокусправа № 2а-2414/11 (6а/208/26/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря : Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області
на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року у справі №2а-2414/11
за позовом до третя особа : про ОСОБА_1 Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень зобов'язання здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 березня 2011 року, частково зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, позовні вимоги задоволено, а саме визнано неправомірними дії відповідача щодо не вчинення перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії у розмірі відповідно до ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок за період з 23 серпня 2010 року по 04 березня 2011 року та виплачувати у подальшому позивачу підвищення пенсії згідно до ст..6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих позивачем сум за зазначені періоди.

21 березня 2014 року надійшло подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому заявник, посилаючись на законодавчі зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, а також на виконання боржником зобов'язальної частини постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.03.2011 року, просить суд змінити зобов'язання щодо здійснення виплат на стягнення цих з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на корись ОСОБА_1 у сумі перерахованої пенсії за період з 13 серпня 2010 року у розмірі 1958,46грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 квітня 2014 року у справі №2а-2414/11 подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду задоволено. (а.с. 42)(суддя - Тур І.В.)

Позивач та відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Левада В.В. відкрито виконавче провадження, за виконавчим листом № 2-а-2414/11 виданий 30.09.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська.

Ухвалою Заводського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2014 року у справі № 2а-2414/11(6а/208/26/14) подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду - задоволено; змінено спосіб і порядок виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2013 року у справі № справі № 2а-2414/11(6а/208/26/14).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач по даній адміністративній справі подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 квітня 2014 року у справі № 2а-2414/11(6а/208/26/14) про задоволення подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду та винести нове рішення, яким відмовити в задоволені подання.

У відповідності до ч. 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналіз резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м Кіровограда від 17 березня 2009 року у справі 2а-499/2009 та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача судом, є позовними вимогами, як обраним позивачем видом захисту порушених прав, які судом були задоволені.

За таких обставин заявник фактично просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті заявлених позовних вимог і вирішити позовну вимогу про стягнення коштів.

Колегія суддів наголошує на відмінності позовної вимоги, як обраного судом виду захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, що унеможливлює зміни судового рішення за відсутності на це процесуальних повноважень.

Вищевикладена позиція суду апеляційної інстанції, у відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, узгоджується з постановою Верховного суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-394а14.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для задоволення подання про зміну способу виконання судового рішення відсутні. Судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми процесуального права, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи і тому вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають задоволенню, а ухвала Заводського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2014 року у справі №2а-2414/11(6а/208/26/14) - скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі №2а-2414/11(6а/208/26/14) - скасувати.

У задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 06 березня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко