Справа № 369/12621/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення і зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в задоволенні клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку - не більше 0,25 га в адміністративних межах с. Хотів, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл..;

скасувати рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 139/41 від 17.10.2014 p., в частині відмови в задоволенні мого клопотання;

зобов'язати відповідача винести на засідання сесії Хотівської сільської ради та розглянути подане ОСОБА_2 клопотання у відповідності до чинного законодавства.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що постанова є незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Хотівської сільської ради з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами, щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га в межах села Кременище, Києво-Святошинського району, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Розглянувши звернення ОСОБА_2 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження та виділення йому у власність земельної ділянки, орієнтовним розміром 0,25 га, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в межах села Кременище, Києво-Святошинського району, Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області рішенням 33 сесії 6 скликання від 17 жовтня 2014 року відмовила у задоволенні його клопотання.

Вказана відмова обґрунтована тим, що на доданому до заяви графічному матеріалі не позначене бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Хотівської сільської ради від 17 жовтня 2014 року було прийнято правомірно, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, з відповідним посиланням на норми чинного законодавства.

Вирішуючи даний спір колегія суддів звертає увагу на таке.

Серед передбачених статтею 12 Земельного кодексу України повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин є передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання їх у користування відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Підстави набуття права на землю визначені у статті 116 Земельного кодексу України, за частиною 1 якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частина 2 вказаної статті Кодексу визначає, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у розмірі у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

Тобто, з наведеного випливає, що законодавцем визначено зміст клопотання про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та перелік документів, які до нього долучаються. Зокрема до такого клопотання долучається викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та з урахуванням її розміру.

Зі змісту рішення 33 сесії Хотівської сільської ради 6 скликання від 17.10.2014 № 139/41, яким було відмовлено у задоволенні клопотання позивача, вбачається, що підставою для відмови слугувало не позначення ОСОБА_2 на доданому до заяви графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами.

З цього приводу, колегія суддів вважає, що надані позивачем до матеріалів справи графічні матеріали не відповідають вимогам законодавства, оскільки на них не зазначено бажане місце розташування, розмір земельної ділянки, а відображено карту із схематичним позначенням меж с. Хотів, Києво-Святошинського району, Київської області.

На думку судової колегії, належними графічними матеріалами, за змістом ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, є викопіювання із планово-картографічного матеріалу місця розташування земельної ділянки, завіреними посадовою особою компетентного органу, викопіювання з кадастрової карти (плану), генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації тощо.

Крім того, зі змісту заявленого до Хотівської сільської ради клопотання про надання земельної ділянки, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивачем не вказано меж і місця розташування бажаної земельної ділянки, натомість він зазначив про його згоду на отримання будь-якої земельної ділянки в межах населеного пункту.

Не визначення заявником бажаного місця розташування земельної ділянки виключає можливість дотримання вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, а саме: встановити достовірно відповідність чи невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В той же час, згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Хотівської сільської ради від 17 жовтня 2014 року було прийнято правомірно, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.