Справа № 607/17015/13-а
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2013 Справа №607/17015/13-а
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Базан Л.Т.

при секретарі Яцина О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1№189049 від 10.09.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності не відображено дійсних обставин справи, не враховано його пояснень про те, що вимог ПДР України не порушував. Вказує, що 10.09.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки Сітроен в м. Тернополі по вул.. С. Бандери та під»їжджаючи до регульованого перехрестя вул. С.Бандери - вул. Татарська, зменшив швидкість, увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та переконавшись, що увімкнений зелений сигнал світлофора та відсутні пішоходи на проїзній частині, розпочав маневр повороту праворуч на вул.. Татарська. Крім цього, пішохід з»явився на проїзній частині, в той момент, коли він перетинав пішохідний перехід, однак із протилежної сторони дороги, тому жодних перешкод для його руху він не створював. Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена необґрунтовано та просить визнати її незаконною та скасувати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у адміністративному позові, просив його задовольнити.

Представник відповідача УДАІ УМВС України в Тернопільській області Бучинський В.Я. позов не визнав, заперечив проти нього та пояснив, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху України за ч.2 ст.122 КУпАП і не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№189049 від 10.09.2013 року інспектором ДПС ВДАІ Тернопільського МВ встановлено, що гр. ОСОБА_1 10.09.2013 року о 18 год. 49 керував транспортним засобом марки «Сітроен», державний номерний знак «НОМЕР_1», в м. Тернополі на регульованому перехресті вул.. Ст. Бандери - вул.. Татарська й повертаючи праворуч з вул. Ст. Бандери на вул.. Татарська не дав дороги пішоходу,який переходив проїзну частину дороги на яку він повертав, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і на нього накладено штраф в розмірі 500 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2013 року серії АА2№124551 інспектором ДПС ВДАІ Тернопільського МВ Гусєв В.В. встановлено, що гр. ОСОБА_1 10.09.2013 року о 18 год. 49 керував транспортним засобом марки «Сітроен», державний номерний знак «НОМЕР_1», в м. Тернополі на регульованому перехресті вул.. Ст. Бандери - вул.. Татарська й повертаючи праворуч з вул. Ст. Бандери на вул.. Татарська не дав дороги пішоходу,який переходив проїзну частину дороги на яку він повертав,чим порушив п. 16.2 ПДР України.

У відповідності до п. 16.2 ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП встановлено,що порушення правил проїзду перехресть є адміністративним правопорушенням і тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні стягнення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Судом встановлено, що вчинене позивачем адмінправопорушення зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2№124551 від 10.09.2013 року, із змістом якого ОСОБА_1 був не згідний, про що зазначив у поясненнях особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Із доводів позивача ОСОБА_1 , викладених ним у адміністративному позові, та поясненнях останнього в судовому засіданні, слідує, що 10.09.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки Сітроен в м. Тернополі по вул.. С. Бандери та під»їжджаючи до регульованого перехрестя вул. С.Бандери - вул. Татарська, зменшив швидкість, увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та переконавшись, що увімкнений зелений сигнал світлофора та відсутні пішоходи на проїзній частині, розпочав маневр повороту праворуч на вул.. Татарська. Крім цього, пішохід з»явився на проїзній частині, в той момент, коли він перетинав пішохідний перехід, однак із протилежної сторони дороги, тому жодних перешкод для його руху він не створював.

Однак, як вбачається із оглянутої у судовому засіданні представленої представником відповідача відеозйомки, на якій зафіксовано події 10.09.2013 року на регульованому перехресті, вул. С.Бандери- вул. Татарська в м. Тернополі, чого позивач не заперечував, чітко вбачається наявність пішохода на регульованому перехресті, який проходить проїзну частину дороги на дозволений сигнал світлофора в напрямку смуги руху автомобіля позивача, який не зупинився для надання йому переваги у русі.

Таким чином, як вбачається з аналізованих у судовому засіданні доказів, факт порушення позивачем ПДР України зафіксовано у протоколі про адмінправопорушення та стверджується іншими доказами у справі, тому викладені у позові доводи ОСОБА_1, які підтверджені ним у судовому засіданні, суд оцінює критично, так як вони є непослідовними та непереконливими, такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

З подібних підстав суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_5, оскільки вони повністю спростовуються іншими дослідженими судом доказами.

Що ж стосується посилань позивача ОСОБА_1 на застосування інспектором ДПС відносно нього несанкціонованої зйомки, то згідно ст. 11 Закону України «Про міліцію» передбачено право міліції для виконання покладених на неї обов'язків проводити кіно-, фото- і звукофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень.

Разом з цим, суд вважає, що інспектором ДПС ВДАІ Тернопільського МВ Гусєв В.В. при винесенні постанови від 10.09.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності невмотивовано всупереч вимогам ст.33 КУпАП застосовано майже максимальний вид стягнення у розмірі 500 грн. штрафу, такий, що не відповідає серйозності допущеного позивачем правопорушення, без належного врахування інших обставин: характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, наявності осіб, які перебувають на утриманні порушника.

Так, відповідно до положень КУпАП, що є спеціальним Законом по відношенню до КАСУ, суд розглядаючи скаргу (позовну заяву) на постанову у справі про адміністративне правопорушення може, крім іншого, також змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, вважає, що застосований до позивач захід стягнення підлягає до зміни на мінімальний штраф, що передбачений санкцією ч.2 ст.122 КУпАП.

Однак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№189049 від 10.09.2013 року незаконною, оскільки в процесі розгляду справи судом не здобуто доказів на підтвердження викладених у позові обставин щодо незаконності вказаної постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 33, 122, 245, 251, 254, 280, 287, 288, 289,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ВО №189049 від 10 вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн. - змінити.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий Базан Л.Т.