Справа № 823/27/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/27/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу позивача - управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області до публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» про стягнення боргу на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н ОВ И В:

У січні 2014 року позивач - управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просили стягнути з Публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком №2 за грудень 2014 року на загальну суму 17310 грн. 09 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ПАТ «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» зареєстроване як юридична особа 14 листопада 1995 року (ідентифікаційний код 03115436) що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 січня 2015 року (а.с.13).

На обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області перебуває 12 осіб, які отримують пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05 листопада 1991 року, як колишні працівники відповідача, що підтверджується довідками ПАТ «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» (а.с.9).

Відповідно до розрахунку за грудень 2014 року, позивач здійснив витрати на виплату та доставку пільгових працівникам ПАТ «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» в сумі 17310 грн. 09 коп. згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за списком №2 (а.с.7).

На виконання вищезазначених вимог позивача, відповідачем було сплачено суму зобов'язань в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1186 від 24 грудня 2014 року на загальну суму 17310 грн. 09 коп., із призначенням платежу - «Сплата пільгової пенсії за грудень 2014 року» (а.с.38).

Проте, вищезазначені суми зазначені кошти зараховані в рахунок погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в порядку календарної черговості її виникнення.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, вважаючи несплаченим борг відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за 2014 рік.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону Ураїни «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано органу Пенсійного фонду лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, суми заборгованості відповідача не є страховими внесками, штрафними санкціями чи пенею, а тому дії позивача щодо самостійного спрямування сум на погашення заборгованості в порядку календарної черговості не відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року .

Відповідно до пункту 3.8 глави 3 вищезазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, відповідач вжив вичерпних заходів щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що призначені колишнім працівникам за грудень 2014 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованість позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.