Справа № 821/1/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1/15-а
10 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника відповідача Яцемирського С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація "Солідарність"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про захист порушених прав,

встановив:

Херсонська міська громадська організація бізнес-асоціація "Солідарність" (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (відповідач), в якому просить захистити порушене право члена організації ОСОБА_2 шляхом скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 09.04.14 № 000015/2122/2/. Позовні вимоги мотивовані тим, що при здійснені посадовими особами податкової служби державного податкового контролю за здійсненням господарської діяльності члена організації ФОП ОСОБА_2 були порушені її права, а саме: право на свободу підприємницької діяльності , визначене ст. 42 Конституції України, ст. ст. 33, 19 Господарського кодексу України, право знати свої права і обов'язки, визначене ст. 57 Конституції України та ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право, визначене п. 17.1. 8 ст. 17 Податкового кодексу України (далі - ПК України), вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків; право бути присутнім при здійснені перевірки, визначене п. 17.1.6 ст. 17 ПК України, право брати участь у прийнятті рішення, визначене ст. 86 ПК України, право на свободу підприємницької діяльності, яке полягає в праві особи здійснювати підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, самостійно без обмежень, право знати про проведення перевірки, право на самозахист прав, яке полягає в забезпеченні контролюючим органом особі надати документи, які свідчать на його користь, надати пояснення, та вимагати перевірки фактів, що свідчать на його користь. Позивач стверджує про незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку посадових органів державної податкової служби. Представник позивача зазначає, що Головне управління Міндоходів не є контролюючим органом по відношенню до ОСОБА_2, тому наказ та направлення на перевірку є недійсними, керівник ГУ не має повноважень на призначення фактичної перевірки, також порушені вимоги п. 61.3 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) про те, що міліція не може брати участь у проведенні перевірок , що здійснюються контролюючими органами.

Представник позивача в судових засіданнях 30.01.15, 09.02.15 та 13.02.15 приймав участь, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, пояснивши, що фактичної перевірки не відбулось, продавцю магазина ніхто не пред'являв наказу на проведення перевірки, при винесенні спірного рішення не було враховано зауваження фізичної особи-підприємця, не в повній мірі встановлено обставини, які склалися. У судовому засіданні 20.02.15 представник позивача участі не приймав, подавши заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

В процесі розгляду справи відповідач Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області був замінений на належного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, оскільки саме воно приймало спірне рішення від 09.04.14 № 000015/21-22-21-НОМЕР_1. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що оскільки під час перевірки було встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1251 від 27.12.2010р., "Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів " та Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів " (далі Закону № 481/95-ВР), вважається встановленим факт продажу немаркованих алкогольних напоїв. На підставі акту фактичної перевірки № 14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013 та отриманої інформації ГУ Міндоходів відносно ФОН 'ОСОБА_2 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 09.04.2014 № -21-НОМЕР_1 в розмірі 8500 грн. згідно з абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 /95-ВР . Представник відповідача в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

21.10.2013 року співробітниками ГУ Міндоходів у Херсонській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до наказу № 213 від 26.11.2013 та направлення № 30 від 21.10.2013 було проведено фактичну перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить ФОП ОСОБА_2, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Горького, 19, щодо дотримання суб'єктами господарювання вимог Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ". Як стверджує відповідач, копія наказу та направлення було пред'явлено особисто ОСОБА_6 - продавцю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить ФОН ОСОБА_2 . Продавець ОСОБА_6 відмовилась від підпису у направленні на проведення фактичної перевірки, про що співробітниками ГУ Міндоходів складено акт відмови від підписання у направленні на перевірку.

Під час перевірки було встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1251 від 27.12.2010 "Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів " та Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів " .

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013, від підпису та отримання акту продавець магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_6 відмовилась, про що співробітниками ГУ Міндоходів складені відповідні акти. 24.10.2013 акт фактичної перевірки № 14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013р., направлено рекомендованим листом на адресу ФОП ОСОБА_2, який було отримаю особисто 05.11.2013.

Актом перевірки встановлено зберігання алкогольних напоїв, які марковані марками акцизного податку з відхиленням вимог Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1251 (далі - Постанова КМУ № 1251) та порушено ст.11 Закону України № 481/95. Перелік таких марок зазначено у додатку до акта перевірки. Відповідно до вимог Постанови КМУ № 1251 підприємства-виробники та імпортери алкогольних напоїв і тютюнових виробів щомісяця подають територіальному органу Міністерства доходів і зборів попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами. Відповідно до пункту 5 Постанови КМУ № 1251 на кожну марку акцизного податку наноситься індекс регіону України, що відповідає місцезнаходженню виробника продукції. Обов'язки з продажу марок акцизного податку покладаються на матеріально відповідальну особу наказом керівника територіального органу Міністерства доходів і зборів.

Враховуючи зазначене, ГУ Міндоходів у Херсонській області направлено запити до територіальних органів Міністерства доходів і зборів, які є продавцями марок акцизного податку, вказаних у додатку до акта перевірки, для з'ясування чи видавались такі марки виробнику (імпортеру) алкогольних напоїв та на який саме вид продукції. За результатами отриманих відповідей від ГУ Міндоходів в АР Крим від 19.11.13 № 5408/7/21.3-24, ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.12.13 №9689/7/04-36-21-40, ГУ Міндоходів у Одеській області від 19.1 1.13 №6460/7/15-32- 21-04-09, ГУ Міндоходів у Львівській області від 22.01.14 №1447/7/21-3005-31, ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.11.2013 № 5298/7/26-15-21-04-08 встановлено, що частина марок зазначена у акті перевірки видавалась у 2004, 2007, 2005 роках. Відповідно до отриманих відповідей від територіальних органів Міндоходів (продавців марок) інформацію щодо таких марок надати неможливо, інформаційна база АС "Акцизні марки" містить інформацію починаючи з 2008 року та на сьогоднішній день її дані не можуть бути використані як правове (законодавче) підтвердження порушення. Інформація щодо марок які були в обігу у 2005-2007 роках у продавців марок відсутня. По маркам акцизного податку які були в обігу з 2008 року частково підтверджено порушення зазначені у акті перевірки. Так, марки акцизного податку, якими марковано алкогольні напої, видавалися виробнику (імпортеру) на інший вид продукції та одна не видавалась імпортеру. Відповідно до п. 19 Постанови КМУ № 1251 наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на мигну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів. Відповідно до п. 20 Постанови №1251 вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до ст.17 Закону України № 481/95, за порушення норм цього Закону , щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95 передбачено, що у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень. Так, відповідно до додатку до акта перевірки та листів територіальних органів Міндоходів встановлено, що алкогольні напої на загальну суму 2 959 грн. вважаються немаркованими.

На підставі акту перевірки № 14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013 ГУ Міндоходів відносно ФОП ОСОБА_2 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 09.04.2014 № -21-НОМЕР_1 в розмірі 8500 грн. згідно з абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 № 481 /95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", яке направлено ФОП ОСОБА_2 поштою.

Підприємець, не погодившись з прийнятим рішенням, звернулась до Херсонської міської громадської організації бізнес-асоціація "Солідарність", членом якої вона є, а остання звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить захистити порушене право члена організації ОСОБА_2.

Судовий захист прав інтересів та свобод фізичних осіб передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення порушених прав зазначених суб'єктів. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" передбачено, що громадські організації мають право здійснювати захист прав і свобод, інтересів суб'єктів господарювання. Згідно п.6 розділу ІІ Статуту Херсонської міської громадської організації бізнес-асоціація "Солідарність" - асоціація об'єднує суб'єктів підприємницької діяльності з метою захисту їхніх економічних, соціальних і професійних прав. Основним завданням Асоціації є сприяння місцевим, регіональним, загальнодержавним і міжнародним програмам, що спрямовані на поліпшення соціально-економічного становища через розвиток підприємництва; розвиток видавничої справи, засобів масової інформації, інформаційної інфраструктури спрямованих на інформування населення стосовно проблем розвитку підприємництва.

Відповідно до п.8 вказаного Статуту для виконання статутних завдань, у порядку встановленому чинним законодавством, Асоціація може представляти і захищати свої права і права своїх членів в органах державного управління і місцевого самоврядування, судах, арбітражних і третейських судах, а також перед іншими фізичними і юридичними особами З довідки Херсонської міської громадської організації бізнес-асоціація "Солідарність" від 15.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 є членом вищевказаної асоціації .

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПКУ) Відповідно до п.п. 75.1.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Згідно ст. 80 ПК України вбачається, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

У відповідності до ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку,

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови ( п. 81.2 ст. 81 ПКУ).

Приписами ст. 16 Податкового кодексу України визначено обов'язки платника податків, серед яких, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи, надавати податковим органам необхідну інформацію, підписувати акти про проведення перевірки.

Як встановлено судом, посадовими особами відповідача була порушена процедура перевірки, а саме - продавцю, який знаходився в магазині, не був пред'явлений наказ та направлення на проведення такої перевірки. Не був вручений до початку проведення такої перевірки наказ на проведення перевірки, направлення на проведення такої перевірки, і гр-ці ОСОБА_7 (донька ОСОБА_2.), яка була присутня в магазині. Отже, платник мав право не допускати посадових осіб до перевірки, натомість посадові особи ГУ Міндоходів розпочали огляд приміщення та товару без пред'явлення документів на перевірку.

Сама перевірка відбулась 22.10.13, а не 21.10.13. Цей факт підтверджується наданими суду відеозаписом перевірки, який здійснювався трьома відеокамерами в магазині. З переглянутого судом відео вбачається, що розпочали перевіряти магазин 22.10.13 о 12 год. 40 хвилин співробітники податкової міліції, як це стверджує представник позивача, один з яких пред'явив посвідчення, починаючи з 12 год. 40 хв. до 19 год. 19 хвилн в магазині постійно знаходились декілька працівників податкової міліції, поняті, ніяких наказів та направлень на перевірку не пред'являлось. Продавець ОСОБА_8 покинула магазин о 13 год. Присутня при перевірці ОСОБА_7 (в акті помилково зазначено ОСОБА_7) намагалась не допустити до перевірки, покинула приміщення магазину, вийшла на вулицю, що вона підтвердила в суді в якості свідка. Відеозапис свідчить про те, що в магазин постійно приходили та уходили дуже багато працівників контролюючого органу, складали якісь папери, оглядали та відбирали алкогольні напої. Відеозапис не містить доказів пред'явлення ОСОБА_7 будь-яких документів як до перевірки, так і після. Цей відеозапис не був спростований відповідачем.

На відеозапису вбачається, що інспектор Мигирич О.М. зайшла до магазину о 15 год. 22 хвилин 22.10.13, коли в магазині не було представників ФОП ОСОБА_2, та знаходилась в магазині до 17 години, але ніяких паперів (актів) не складала. Інші жінки та чоловіки складали якійсь документи, як стверджує позивач це був адміністративний протокол про вилучення алкогольних напоїв. О 17.47 до приміщення магазину зайшли ОСОБА_7 та представник позивача ОСОБА_10 Згідно пояснень цих осіб в судовому засіданні, ніяких наказів та направлень на перевірку їм не пред'являлось зі сторони перевіряючих осіб.

Отже, достовірних доказів того, що посадові особи ГУ Міндоходів у Херсонській області належним чином провели фактичну перевірку, немає . Надані суду акти про те, що продавець ОСОБА_6 відмовилась від отримання направлення та від підписання акту перевірки, складені двома посадовими особами ГУ, які проводили перевірку, тому суд оцінює їх критично у сукупності з іншими доказами, які підтверджують супротивне.

Суд також критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_4, яка показала, що перевірка відбувалась без присутності інших осіб будь-то податкової міліції, або правоохоронювальних органів або податкової служби, оскільки ці свідчення спростовані відеозаписом, показами свідка ОСОБА_7, поясненнями представника ОСОБА_10

Акт фактичної перевірки № 14/21/НОМЕР_1 від 21.10.2013 не складався в приміщенні магазину, не пред'являвся на підпис та отримання ОСОБА_7 Про те, що акт не складався в присутності ОСОБА_7 свідчить і письмові заперечення ФОП ОСОБА_2, в яких вона зазначає, що акт перевірки нею отримано, але перевірка не відбувалась.

Крім того, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що форма рішення про застосування фінансових санкцій, яка передбачена Порядком застосування фінансових санкцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03 №790. (далі Постанова № 790), не відповідає вимогам ПКУ. В пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи. Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України. Суд вважає, що рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Суд вважає недоведеними належними доказами доводи відповідача про факт продажу в об'єкті торгівлі ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв немаркованих акцизними марками.

Посилання позивача на те, що Головне управління Міндоходів не мало повноважень перевіряти підприємця, суд не приймає до уваги, оскільки воно спростовується Положенням про Головне управління Міндоходів у Херсонській області, відповідно до пп. 2 п. 3 якого одним з основних завдань ГУ Міндоходів є забезпечення реалізації державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, пп. 28, 30 п. 4 встановлено, що ГУ організовує роботу, пов'язану із зберіганням, продажем марок акцизного податку, відбором зразків з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійсненням контролю за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації, здійснює заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері незаконного виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. ГУ Міндоходів для виконання покладених на нього завдань має право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків і звірки (п. 6 Положення), застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції за порушення податкового та іншого законодавства (п. 19)

З огляду на вищевказане, позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Задовольнити позов Херсонської міської громадської організації бізнес-Асоціація "Солідарність".

Скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 09 квітня 2014 року № -21-НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій в сумі 8500 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 лютого 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8