Справа № 819/2340/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 876/11691/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Гулида Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бучацькому і Монастирському районах Тернопільської області про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бучацькому і Монастирському районах Тернопільської області про стягнення суми боргу по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності та у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в сумі 459,00 грн., а саме громадянину ОСОБА_1 за період з травня 2014 року по вересень 2014 року, який отримав каліцтво в державах - учасників СНД і переїхав на постійне місце проживання в Україну.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з коштів Пенсійного фонду України одержував пенсію по III групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з травня 2014 року по вересень 2014 року на загальну суму 459,00 грн., що підтверджується довідкою про виплачену пенсію та актом про нещасний випадок форми Н-1. Витрати на виплату цієї пенсії УПФУ включило до актів щомісячної звірки - для наступного їх відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. На переконання позивача, виплачені кошти повинні бути відшкодовані, однак відповідач безпідставно відмовився включити цю суму в акти звірок. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду оскаржило управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін,якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області призначено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва громадянину ОСОБА_1, на підставі акту про нещасний випадок №1 від 06.01.1987 року, оскільки отримав каліцтво на підприємстві, розташованому на території Співдружності Держав.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач а період з травня 2014 року по вересень 2014 року включив в акти щомісячної звірки виграти по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території СНД, зокрема по ОСОБА_1 в сумі 459,00 грн.:

- за травень 2014 року - 91,80 грн.;

- за червень 2014 року - 91,80 грн.;

- за липень 2014 року - 91,80 грн.;

- за серпень 2014 року - 91,80 грн.;

- за вересень 2014 року - 91,80 грн.

Згідно ст.ст. 21, 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні страхові виплати. Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний, зокрема, співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, зокрема, на виплату пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві визначено "Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року N 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року N 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4).

Згідно вимог п. 4, 5 цього Порядку, управління Пенсійного фонду України в районах та містах області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у цих населених пунктах проводять звірку сум витрат, про що складають відповідний акт звірки, який подають Головному управлінню ПФУ та обласному управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Останні в свою чергу узгоджують суми що підлягають відшкодуванню і подають свою довідку відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Фонд соціального страхування на централізованому рівні до 25 числа, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України.

На підставі норм Порядку № 5-4/4 повинні щомісяця провести звірку, підписати відповідний акт звірки (в т.ч. з розбіжностями, якщо такі є) та передати його відповідним територіальним органам Фондів обласного рівня. У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку територіального органу Фонду соціального страхування, вимоги територіального органу ПФУ про відшкодування сум витрат, по яких є розбіжності в актах звірки, повинні вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки в тій чи іншій редакції.

З врахуванням вищенаведених правових норм, судова колегія дійшла висновку про те, що враховуючи обов'язок Пенсійного фонду України призначати та виплачувати пенсіонеру, який отримав трудове каліцтво на території колишніх республік СРСР, пенсію по трудовому каліцтву, передбачений Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідач відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бучацькому і Монастирському районах не може прийняти до відшкодування заявлені витрати, оскільки пенсіонер ОСОБА_1 отримав травму - трудове каліцтво на підприємстві, розташованому на території іншої незалежної держави, а тому він не є застрахованою особою Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України.

Разом з тим, як вбачається з п.15 копії акта форми Н-1 від 06.01.1987 року, причиною нещасного випадку стало незастосування потерпілим ОСОБА_1 засобів індивідуального захисту, вини роботодавця в нещасному випадку вищенаведеним актом не встановлено.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року у справі №819/2340/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: С. Кузьмич

Р. Гулид