Справа № 646/6673/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р. Справа № 646/6673/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

представника позивача Боровик С.І.

представника відповідача Писаренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2014р. по справі № 646/6673/14-а

за позовом Генерального директора фірми "Трикотажне об'єднання" ОСОБА_3

до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції

про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, повернення стягнутих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Генеральний директор фірми "Трикотажне об'єднання" ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Задорожньої Л.В. від 29.03.2011р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 26762519;

- скасувати постанову державного виконавця Клітенко Д.Ю. від 09.11.2012р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 36020263;

- вирішити питання про повернення незаконно стягнутих коштів в сумі 4812, 36 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не було повідомлено позивача про відкриття виконавчих проваджень, у зв'язку з чим позивач був позбавлений права самостійно виконати постанови у справах адміністративні правопорушення про накладання штрафів в розмірі 3400 грн. та 850 грн., що призвело до неправомірного утримання з його пенсії грошових коштів у тому числі виконавчого збору. Крім цього, оскаржувані постанови від 29.03.2011р. ВП № 26762519 та від 09.11.2012р. ВП № 36020263 про відкриття виконавчих проваджень, винесені держаними виконавцями після спливу встановлених законом строків для пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2014р. позов задоволено.

Визнано неправомірними дії державних виконавців Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Задорожної Л.В. і Клітенко Д.Ю. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 26762519 від 29.03.2011 року і постанови про відкриття провадження № 36020263 від 09.11.2012 року.

Скасовано постанови державних виконавців Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Задорожної Л.В. і Клітенко Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 26762519 від 29.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 3400,00грн. і про відкриття провадження № 36020263 від 09.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 850,00грн.

Повернуто ОСОБА_3 суму по сплаті виконавчого збору в розмірі 10% від стягнутої суми, а також суми, стягнуті з нього за виконавчими провадженнями № 26762519 від 29.03.2011 року і № 36020263 від 09.11.2012 року.

В апеляційній скарзі відповідач, Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП постановою УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №24 від 19.02.2010 р. притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., попереджено ОСОБА_3, що у разі несплати штрафу у встановлений ст. 307 КУпАП строк, на підставі ст. 308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу, тобто в розмірі 850 грн. Постанова УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №24 від 19.02.2010 р., була отримана ОСОБА_3 19.02.2010р., про що свідчить особистий підпис позивача (а.с. 25). Доказів оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачем до суду не надано.

Постановою державного виконавця Клітенко Д.Ю. від 09.11.2012р. ВП №35020263 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №24 від 19.02.2010 р. про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 850 грн.

Копія постанови державного виконавця Клітенко Д.Ю. від 09.11.2012р. ВП №35020263 про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 11.07.2013р, про що свідчить підпис ОСОБА_3 на копії листа відповідача.

Судом встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП постановою УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №1 від 13.01.2011р. притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., попереджено ОСОБА_3, що у разі несплати штрафу у встановлений ст. 307 КУпАП строк, на підставі ст. 308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу, тобто в розмірі 3400 грн. Згідно копії постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №1 від 13.01.2011р., постанова була направлена поштою 14.01.2011р., про що свідчить копія поштового конверту, надана відповідачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Доказів оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачем до суду не надано.

Постановою старшого державного виконавця Задорожньої Л.В. від 29.03.2011р. ВП №26762519 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №1 від 13.01.2001 р. про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 3400 грн.

Копія постанови старшого державного виконавця Задорожньої Л.В. від 29.03.2011р. ВП №26762519 про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 11.07.2013р, про що свідчить підпис ОСОБА_3 на зворотньому боці копії постанови.

З наданої копії матеріалів виконавчого провадження ВП №26762519, а також пояснень представника відповідача в судовому засіданні, судом встановлено, що виконавче провадження ВП №26762519 відкрито державним виконавцем 29.03.2011р. з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №1 від 13.01.2011 р., а тому описка державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення невірної дати виконавчого документу "13.01.2001р." замість вірного "13.01.2011р.", не створює юридичних насідків для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Визначаючи неправомірними дії державних виконавців Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Задорожної Л.В. і Клітенко Д.Ю. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 26762519 від 29.03.2011 року і постанови про відкриття провадження № 36020263 від 09.11.2012 року, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, однак дане рішення нічим не обґрунтував.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон).

Згідно ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті цього 18 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Отже, дії по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Виключно результат реалізації повноваження державного виконавця (а саме - постанова про відкриття виконавчого провадження) а не процес реалізації його повноважень (як то дії по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження) безпосередньо впливає на права та обов'язки позивача, а тому у спорі про правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження до предмету доказування входить дотримання державним виконавцем актів законодавства в частині правомірності прийнятого ним рішення, а не дії щодо винесення такого рішення, яка сама по собі не тягне для особи будь-яких правових наслідків.

Відповідно до ст. 2 КАС України, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій державних виконавців при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело неправильного вирішення справи.

Щодо правомірності винесених постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 26762519 від 29.03.2011 року та ВП № 36020263 від 09.11.2012 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Згідно ст. 25 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи постанова ВП № 26762519 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №1 від 13.01.2011р. (яка надійшла до державного виконавця 29.03.2011р.) винесена державним виконавцем 29.03.2011 року, тобто в межах строків передбачених законом.

Факт ненаправлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 26762519 від 29.03.2011р. судом апеляційної інстанції не досліджується, оскільки має похідних характер, який не впливає на законність винесеної постанови, а тому не приймається судом до розгляду як доказ, оскільки не стосуються предмету доказування у цій справі (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Отже, оскільки під час судового розгляду справи позивачем не було надано доказів, а судом апеляційної інстанції не встановлено протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 26762519 від 29.03.2011р., колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції в частині скасування постанови старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Задорожної Л.В. про відкриття виконавчого провадження № 26762519 від 29.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 3400,00грн. підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до необґрунтованого задоволення позову в цій частині.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №24 від 19.02.2010 р., державним виконавцем Клітенко Д.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № .11.2012р (заява про примусове виконання подана 09.11.2012р.), тобто після спливу встановленого п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що виконавче провадження з примусового виконання постанови УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова №24 від 19.02.2010 р. вже перебувало на примусовому виконанні державного виконавця Клітенко Д.Ю.. 27.06.2012р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до подальшого виконання до Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, а тому має місце переривання строку давності у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Надана до суду копія постанови державного викноваця Калітенко Д.Ю. про закінчення виконавчого провадження (а.с. 90) не доводить факту пред'явлення виконавчого документа до виконання в минулому, а тому не є належним доказом переривання строку давності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення наведених норм чинного законодавства відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено законності прийнятого ним рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову про скасування постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Клітенко Д.Ю. про відкриття провадження № 36020263 від 09.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 850,00грн.

Задовольняючи позов в частині повернення ОСОБА_3 суми по сплаті виконавчого збору в розмірі 10% від стягнутої суми, а також суми, стягнуті з нього за виконавчими провадженнями № 26762519 від 29.03.2011 року і № 36020263 від 09.11.2012 року суд першої інстанції не навів підстав та мотивів для його задоволення.

За ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні їх повноважень.

За ст.ст. 1173, 1174 ЦКУ і ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу» шкода, завдана такою бездіяльністю (невиконанням рішення суду), відшкодовується державою за її рахунок.

Джерелом коштів держави є державний бюджет, а його розпорядником - Державна казначейська служба України.

Отже, відповідачем у справі про відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, є держава в особі відповідного Відділу державної виконавчої служби та Державної казначейської служби України.

За ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди, завданої, зокрема, державним виконавцем, вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З наведеного вбачається, що позивач має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування їх посадової чи службової особи, при цьому, предмет позову має містити відповідну вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю (п. 4 ч. 4 ст. 105 КАС України)

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову про повернення ОСОБА_3 суми по сплаті виконавчого збору в розмірі 10% від стягнутої суми, а також суми, стягнуті з нього за виконавчими провадженнями № 26762519 від 29.03.2011 року і № 36020263 від 09.11.2012 року.

Доводи апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строку звернення до суду не приймаються з огляду на їх поважність, з урахуванням ухвал Комінтернівського районного суду м Харкова від 03.03.14 та Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.04.14 про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено помилку при застосуванні норм матеріального права в частині позовних вимог та постанова в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2014р. по справі №646/6673/14-а скасувати в частині визнанння неправомірними дії державних виконавців Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Задорожної Л.В. і Клітенко Д.Ю. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 26762519 від 29.03.2011 року і постанови про відкриття провадження № 36020263 від 09.11.2012 року, скасування постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції Задорожної Л.В. про відкриття провадження № 26762519 від 29.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 3400грн. та повернення ОСОБА_3 суму по сплаті виконавчого збору в розмірі 10% від стягнутої суми, а також суми, стягнуті з нього за виконавчими провадженнями № 26762519 від 29.03.2011 року і № 36020263 від 09.11.2012 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Кононенко З.О.
Судді Старостін В.В. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 10.03.2015 р.