Справа № 569/2003/15-а
Суддя: Тимощук О.Я. О. Я.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2003/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року

Рівненський міський суд в особі судді Тимощука О.Я., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Рівне протиправними та зобов'язання здійснити певні дії.

В підтвердження своїх вимог зазначає, що перебуваючи на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне, він отримував пенсію за вислугою років, згідно із Законом України «Про прокуратуру» із розрахунку 90 % заробітку. Оскільки відповідно до постанови КМУ від 31.05.2012 року №505 відбулося збільшення посадових окладів працівникам прокуратури, що було підставою для перерахунку пенсії, 30.08.2012 року він подав заяву Відповідачу із довідкою про заробітну плату. З 01.07.2012 року пенсію було перераховано, проте із розрахунку 80 відсотків від чинної заробітної плати, а не 90 відсотків, які застосовувались при призначенні пенсії. Вважає такі дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне протиправними, просить зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи із 01.07.2012 року, виходячи з розміру 90 відсотків від суми щомісячного заробітку, у відповідності з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року з урахуванням поданої довідки прокуратури Рівненської області №18-301 від 27.08.2012 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11.02.2015 року було відкрито скорочене провадження у справі. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана відповідачу.

У встановлений законом строк від Відповідача надійшли письмові заперечення, з огляду яких він просить відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог, вважає, що станом на момент здійснення ним перерахунку, потрібно застосовувати нову редакції ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка набула чинності із 01.10.2011 року.

Оцінивши повідомлені Позивачем, Відповідачем обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без проведення судового засідання та виклику осіб, в порядку скороченого провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними в матеріалах судової справи доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26 листопада 1993 року в редакції Закону на момент виходу на пенсію - прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

ч.18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає право на перерахунок вже призначеної пенсії при наявності зазначених у ч.18 підстав, а саме - призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю за минулий час може бути виплачено йому за не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці , що існували на день його звільнення з роботи.

З 01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», за яким внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Згідно із змінами, при виході на пенсію працівникам прокуратури пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми місячної зарплати.

Встановлено, що згідно постанови КМУ від 31.05.2012 р. № 505 відбулося збільшення посадових окладів працівникам прокуратури. При перерахунку пенсії, Відповідач керувався ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції від 01.10.2011 року), згідно якої пенсія призначається у розмірі 80 % від суми місячної чинної заробітної плати, а не п.17 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 26.11.1993 року, в редакції Закону № 2663-ІІІ (2663-14) від 12.07.2001 року. Тобто Позивачу був здійснений перерахунок пенсії, проте із відсоткового розміру, який є нижчим, ніж враховувався при призначенні пенсії.

Наданим Позивачем розпорядженням про перерахунок пенсії від 31.08.2012 року №187495 підтверджується, що Відповідачем виплачується пенсія ОСОБА_1, виходячи із 80% заробітної плати.

Так, листом управління Пенсійного Фонду України у м. Рівне № 46/10 від 04.02.2015 року, повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії Позивачу з розрахунку 90 % заробітної плати немає, що суд вважає необгрунтованим.

Згідно ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийняття нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому звуження змісту та обсягу права Позивача на отримання пенсії в розмірі 90 % з раніше призначеної пенсії шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Крім того, відповідно до ст. 22,64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлено законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивачу підлягає застосуванню розмір, встановлений згідно ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», №3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-111(2663-14) від 12.07.2001 року, відповідно до якого розмір пенсії має становити 90 % від суми місячного чинного заробітку.

У рішенні Конституційного суду України від 05.04.2001 року суд зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим Законом або нормативно-правовим актом.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові від 13.06.2007 р.№ 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти , якими скасовуються конституційні права людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст і обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України зобов'язано керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням листа-відповіді та заперечення проти адміністративного позову Відповідачем не надано суду жодних доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення, яке полягає у перерахунку пенсії Позивача, виходячи із 80% заробітної плати.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (п.2)

Ч. 5. ст. 105 КАС України встановлює, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст. 162 КАС України надає суду повноваження при вирішенні справи в разі задоволення позову, а саме: «визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності (п. 1); зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2).

Разом з тим, суд вважає клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, відтак, вимога про скасування розпорядження №187495 від 31.08.2012 року та період розгляду із 01.07.2012 року по 08.08.2014 року повинні бути залишені без задоволення.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень з одночасним його відновленням, шляхом зобов'язання Відповідача провести перерахунок та виплату пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» починаючи із 10.08.2014 року, виходячи із норм редакції Закону України «Про прокуратуру», що була чинна на момент призначення пенсії, тобто із 90% заробітної плати.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 64, 92 Конституції України, ч.17 ст.51-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 року , ст.18, 50, 98-100, 104-107, 122, 158- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо відмови здійснити перерахунок і виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до приписів ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), виходячи із розрахунку 90% заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити з 10.08.2014 року перерахунок і виплату ОСОБА_1, пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Законів України №3662-12 від 26.11.1993 року та №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), із розрахунку 90 відсотків місячної заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Рівненської області №18-301 від 27.08.2012 року.

В задоволенні вимоги про скасування розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Рівне №187495 від 31.08.2012 року відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

В задоволенні вимоги про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити з 01.07.2012 року по 09.08.2014 року перерахунок і виплату ОСОБА_1, пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Законів України №3662-12 від 26.11.1993 року та №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), із розрахунку 90 відсотків місячної заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Рівненської області №18-301 від 27.08.2012 року відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржено до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тимощук О.Я.