Справа № 807/2000/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р. Справа № 876/9986/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідачів Жупан Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у адміністративній справі №807/2000/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постаново суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав вказаних у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову та позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Третя особа в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Позивач ОСОБА_1 працював в Ужгородському міжрайонному відділі податкової міліції.

14 червня 2006 року Наказом №587-о «Про відрядження працівників податкової міліції» ОСОБА_1 був відряджений до Воловецької районної ради із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України, у зв'язку із обрання його головою Воловецької районної ради Закарпатської області, звільнивши його з посади завідувача сектором боротьби з ухиленням від сплати податків Ужгородського міжрайонного відділу податкової міліції ДПІ у місті Ужгороді.

На підставі висновку МСЕК №0381154 від 15.12.2009 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи у зв'язку з отриманням травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

15.02.2010 року Наказом №130-О ДПА України позивач був звільнений з податкової міліції у відставку у зв'язку з хворобою у відповідності до п. «б» ст. 65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України на підставі рапорту від 02.02.2010 року.

17.02.2010 року Наказом Державної податкової адміністрації у Закарпатській області №19 було оголошено вищевказаний наказ №130-О ДПА України від 15.02.2010 року і відповідно зазначено, що вислуга років позивача в органах внутрішніх справ та податковій міліції на день звільнення у календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 15 днів і з даним наказом позивач ознайомився 23.02.2010 року.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивач не мав права на встановлення будь-яким органом податкової служби України щомісячної грошової допомоги при звільненні відповідно до пункту 11 Постанови №393 та відповідно відсутні підстави для задоволення позову щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, матеріальної та моральної шкоди, індексації вчасно не виплачених грошових коштів при звільненні та компенсацію втрати частини доходу, стягнення заборгованості середнього заробітку за весь час затримки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.

Позивач вважає, що відповідач Головне управління Міндоходів У Закарпатській області протиправно не виплатило йому щорічну грошову допомогу згідно вимог п. 11 Постанови КМ України №393 та Ухвали Вищого адміністративного суду від 26.03.2013 року в розмірі 46545 грн. та при звільненні з ним не проведено повного розрахунку, не відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, не проведено індексацію та компенсацію вчасно не виплачених коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України за №393 від 17 липня 1992 року визначено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Постанова).

Пунктом 11 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», (чинної в редакції на момент звільнення) особам звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Відповідно до пункту 11 Постанови КМ №393, визначено, що щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням. Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони через уповноважені ними органи.

Абзацом 4 пункту 11 даної Постанови, визначено, що особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги: знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді); були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації; набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії. Про прийняття (призов) на службу або поновлення на службі (посаді), реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення пенсії особа, якій виплачувалася щомісячна грошова допомога, зобов'язана у тижневий строк повідомити органу, який здійснює її виплату.

Пунктом 14 Постанови КМ України №393, визначено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Позивач з 15.11.2004 року працював за сумісництвом в Ужгородському національному університеті на посаді викладача 0,25 ставки, а з 01.10.2010 року по сьогоднішній день прийнятий на посаду доцента 0,25 ставки кафедри теорії та історії держави і права за сумісництвом.

Крім того, позивачу з 16 лютого 2010 року призначена пенсія по інвалідності, тобто, з наступного дня після звільнення зі служби податкової міліції ДПА України.

На посаді голови Воловецької районної ради ОСОБА_1 працював в період та після звільнення зі служби з ДПА України - до 11 жовтня 2010 року та відповідно отримував там заробітну плату на посаді Голови Воловецької районної ради.

За наказом №19-0 від 17.02.2010 року позивач мав вислугу років в органах внутрішніх справ та податкової міліції на день звільнення 20 років 06 місяців 15 днів.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що необхідною умовою для встановлення щомісячної грошової допомоги по п. 11 Постанови №393 є відсутність будь-якого заробітку таких осіб в силу абзацу 5 та 6 пункту 11 даної Постанови.

Крім того, позивач не перебував з Головним управлінням Міндоходів у Закарпатській області в трудових відносинах.

Також у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Що стосується послань апелянта, що йому не було здійснено жодних виплат, то йому згідно платіжного доручення №472 від 14.06.2011 р. було виплачено грошову допомогу за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 24294,32 грн., що також ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі 876/3764/14.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність права позивача на отримання щомісячної грошової допомоги при звільненні відповідно до пункту 11 Постанови №393, оскільки така можлива лише у випадку, якщо у звільненої особи зі служби за віком, станом здоров'я відсутнє право на пенсію та інший вид заробітку та як наслідок відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у адміністративній справі №807/2000/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 03.03.2015р.