Справа № 825/2498/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2498/14 Головуючий у 1-й інстанції: Сугакова Т.В. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пожспецмаш" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пожспецмаш" до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пожспецмаш" (далі по тексту - ТОВ "Пожспецмаш") звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № /168 від 15.04.2014р.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» є юридичною особою, 26.05.2009 зареєстроване виконавчим комітетом Прилуцької міської ради, включене до ЄДРПОУ, взяте на податковий облік в Прилуцькій ОДПІ 27.05.2009 за № 2343 та зареєстроване у якості платника податку на додану вартість (далі - ПДВ) з 22.02.2012.

На підставі наказу начальника Прилуцької ОДПІ від 31.03.2014 № 265 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» (код за ) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаєморозрахунків з ТОВ «ТД «Аларкон» () за період з 01.07.2013 30.08.2013.

Документальна перевірка проводилась з 31.03.2014 по 04.04.2014, про що складено акт від 04.04.2014 № 201/22/36459962 (далі - Акт перевірки).

У ході проведення перевірки Прилуцькою ОДПІ встановлено та в Акті перевірки зафіксовано наступні порушення:

- ч.1 ст. 203, 216, 662, 655, 658 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» з зазначеними у акті перевірки постачальниками.

- п.44.1 ст.44 , п. 198.1, п.198.2 , п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 114036 грн., у т.ч. за серпень 2013року у сумі 114036 грн.

На підставі Акта перевірки від 04.04.2014 № 201/22/36459962 Прилуцькою ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 15.04.2014 № /168, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість на суму 114036,00 грн.

До викладених вище висновків про порушення позивачем положень податкового законодавства податковий орган дійшов на підставі наступних установлених в ході перевірки обставин.

16.09.2013 листом № 2147/10/15-313 та 22.11.2013 листом № 4312/10/22-01 Прилуцька ОДПІ зверталась до ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» з запитами, у яких просила у десятиденний термін з дня їх отримання надати документи та письмові пояснення з питання взаємовідносин з ТОВ «ТД «Аларкон» за липень, серпень 2013року. Проте, підприємством були надані відповідні документи та письмові пояснення не у повному обсязі, що підтверджується відповідями від 26.09.2013 № 573 та від 26.11.2013 № 663.

Так, ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» суду на підтвердження реальності господарської операції та на підтвердження показників, відображених позивачем у податковій звітності по господарсько-правових відносинах з ТОВ «ТД «Аларкон» за липень, серпень 2013 року такими, що були надані документи, які підтверджують реалізацію та використання в господарській діяльності підприємства придбані ТМЦ, зокрема, довідки про видачу у виробництво, акти списання та накладних на переміщення товару, прийомо-здаточні акти №127,129, 131, 132, 135, 155, 156, 157, 158, 159, 161, 162, 191, 192, 193, 195, 196, , 199, 201. Проте ці документи не були надані податковому органу під час проведення перевірки.

Перевіркою установлено, що між ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» (Покупець) і ТОВ «ТД «Аларкон» (код за ) (Продавець) було укладено договір № Л-19 від 08.07.2013. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ТД «Аларкон» зобов'язується продати товар ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» згідно зі специфікацією до даного договору, а саме: лісопожежний модуль ЛПМ - 10 шт. та мотопомпу Toxatcy - 8 шт.

На момент здійснення операції ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» та його контрагент були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та як платники ПДВ, установчі документи яких не були визнані в судовому порядку недійсними та був відсутній вирок суду щодо можливих зловживань з боку їх посадових осіб.

ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» сформувало суму податкового кредиту за липень, серпень 2013 року по взаємовідносинах з ТОВ «ТД «Аларкон» на підставі податкових накладних від 01.08.2013 № 5 на суму 342108,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 57018,00 грн.; від 16.07.2013 № 84 на суму 342108,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 57018,00 грн.

Всього на загальну суму 684216,00 грн., у т.ч. ПДВ - 114036,00 грн.

На підтвердження отримання товару від контрагента позивачем були надані видаткові накладні: № 576/1 від 23.07.2013 на загальну суму 222120,00 грн., у т.ч. ПДВ - 37020,00 грн.; № 576 від 17.07.2013 на загальну суму 119988,00 грн., у т.ч. ПДВ - 19998,00 грн.; № 690 від 01.08.2013 на загальну суму 222120,00 грн., у т.ч. ПДВ - 37020,00 грн. та на загальну суму 119988,00 грн., у т.ч. ПДВ - 9998,00 грн.

Всього на загальну суму 684216,00 грн., у т.ч. ПДВ - 114036,00 грн.

Розрахунки за придбані ТМЦ у ТОВ «ТД «Аларкон» здійснювалися відповідно до платіжних доручень на загальну суму 684216,00 грн.: № 6939 від 17.07.2013 та № 1020 від 01.08.2013.

Крім того, ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» було надано суду на підтвердження сплати коштів за отримані товари від ТОВ «ТД «Аларкон» також і прибуткові ордери від 17.07.2013, від 23.07.2013, які під час перевірки надані не були.

ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» як доказ транспортування товару були надані на перевірку та суду подорожні листи вантажного автомобіля від 24.07.2013, від 17.07.2013, від 02.08.2013.

Додаткових бухгалтерських документів, складених з постачальником та товарно-транспортні накладні на перевезення ТМЦ, до перевірки не надано.

Прилуцькою ОДПІ отримано інформацію Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів, а саме: акт від 27.02.2014 № 309/22-20-23-06/25467696 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ТД «Аларкон» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період 01.01.2013 - 31.12.2013», яким не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» за липень, серпень 2013 року, згідно з яким встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, а також трудових ресурсів, що необхідно для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Також, від Харківської ОДГО ГУ Міндоходів у Харківській області надійшов висновок № 124 від 05.02.2014, згідно з яким підприємство ТОВ «ТД «Аларкон» не знаходиться за податковою адресою.

Засновником та керівником підприємства з листопада 2013року є ОСОБА_2, який зареєстрований у м. Бєлгород (Російська Федерація), у зв'язку з чим контролюючим органом отримати письмові пояснення не видалось можливим.

Зважаючи на відсутність пояснень керівника ТОВ «ТД «Аларкон», на наявність часткових незмістовних пояснень попереднього керівника та встановленого факту відсутності платника за місцем реєстрації, а також за відсутності матеріалів відпрацювання ОУ ДПІ у Жовтневому р - ні м. Запоріжжя встановити реальність перереєстрації ТОВ «ТД «Аларкон» на час перевірки було неможливо.

Крім того, було повідомлено про те, що 30.10.2013 за фактом ухилення від сплати податків посадовими особами ТОВ «ТД «Аларкон» порушено кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

За підписом гр. ОСОБА_3, який був керівником ТОВ «ТД «Аларкон» у період здійснення спірних операцій, надано відповідь на вимогу слідчого про необхідність надання документального підтвердження фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Аларкон», згідно з якою гр. ОСОБА_3 не міг надати запитані документи у зв'язку із виходом зі складу засновників підприємства та передачі всіх документів новому директору ОСОБА_2 згідно з актом від 01.11.2013.

Водночас, всупереч зазначеному гр. ОСОБА_3 листом №15112013 від 15.11.2013 до Харківської ОДПІ надав документи щодо здійсненних протягом серпня 2013 року фінансово-господарських операцій ТОВ «ТД «Аларкон» з ТОВ «Арт-бізнес плюс» і ТОВ «Гармонія».

На підставі встановленого та дослідженої господарської операції податковий орган зробив висновок, що задекларований податковий кредит ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» по постачальнику ТОВ «ТД «Аларкон» за період 01.07.2013 по 30.08.2013 не підтверджено отриманою податковою інформацією від Харківської ОДПІ (Акт від 27.02.2014 № 309/22-20-23-06/35467696), у зв'язку з чим перевіркою не встановлюється реальність факту здійснення операцій ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» з отримання товару від ТОВ «ТД «Аларкон» та порушено п. 198.1 , п.198.2 , п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Отже, документи надані ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» не відповідають вимогам ст. 198 Податкового кодексу України.

Таким чином, на думку податкового органу, ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» в порушення порядку віднесення сум ПДВ до податкового кредиту завищено податковий кредит за липень, серпень 2013року у сумі 114 036,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Прилуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Чернігівській області правомірно та в межах своїх повноважень прийняла оспорюване податкове повідомлення-рішення від 15.04.2014№/168, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість на суму 114036,00 грн.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам цієї справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частинами першою та четвертою статті 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частинами першою та другою статті 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті (протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні) платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для визнання поважними доказами наданих суду первинних документів (прибуткові ордери, акти прийомо-здаточні, накладні на переміщення товару тощо), які були відсутні під час перевірки та прийняття оспорюваного рішення, оскільки суд, надаючи правову оцінку рішенню відповідача як суб'єкта владних повноважень, досліджує правомірність його дій безпосередньо під час прийняття цього рішення.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України установлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

Водночас, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що факт використання у своїй господарській діяльностілісопожежних модулів ЛПМ та мотопомп Toxatcy позивачем не є беззаперечним доказом придбання цього обладнання саме у контрагента ТОВ «ТД «Аларкон».

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до статті 9 розділу 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною другою статті 9 даного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до змісту інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть також свідчити і результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, які фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту, а тому право платника ПДВ на податковий кредит може визнаватися лише у разі, якщо відповідні товари ним реально придбавалися, або ж у разі реального понесення ним витрат на таке придбання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що окрім наявності у платника податків (позивача) належним чином оформлених бухгалтерських документів для надання йому права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідною умовою є також підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій (придбання товарів) та використання їх у власній господарській діяльності.

При цьому колегія суддів виходить з того, що можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, технічних можливостей і ресурсів повинна підтверджуватись не лише з боку позивача як покупця, але і зі сторони його контрагента - продавця.

Як установлено в ході перевірки та не спростовано позивачем під час розгляду справи, зі сторони ТОВ «ТД «Аларкон» не підтверджено можливість виконання зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш».

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно з визначенням частини першої статті 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, на думку колегії суддів, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

Таким чином докази, на які посилається ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» на обґрунтування свого права на формування податкового кредиту, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять саме обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (придбання товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-737во10.

Відповідно до положень частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Оскільки податковим органом під час перевірки позивача установлено відсутність у ТОВ «ТД «Аларкон» об'єктивних можливостей виконувати зобов'язання по взаємовідносинах з ТОВ «Виробниче підприємство «Пожспецмаш» протягом липня, серпня 2013 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо нереальності досліджених у справі взаємовідносин позивача з цим контрагентом.

Зважаючи на всі викладені вище обставини в їх сукупності та взаємозв'язку, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 15.04.2014 № /168 та відсутності підстав для його скасування.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство"Пожспецмаш" - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.