Справа № 214/9779/13-а(2-а/214/5/14)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2015 рокусправа № 214/9779/13-а(2-а/214/5/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14
за позовом ОСОБА_1
до про Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення вимог, просила:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови включення ОСОБА_2, інваліда ІІ групи загального захворювання внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії, щодо необхідності постійного стороннього нагляду за нею від 17.01.2013р. №32 до складу сім'ї ОСОБА_1;

зобов'язати відповідача включити до складу сім'ї ОСОБА_1 інваліда ІІ групи ОСОБА_2, яка потребує постійного стороннього догляду за нею;

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за ОСОБА_2, інвалідом ІІ групи загального захворювання внаслідок психічного розгляду, яка потребує постійного стороннього догляду за нею до мінімального заробітної плати з 01.01.2013р.;

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за ОСОБА_2, інвалідом ІІ групи загального захворювання внаслідок психічного розладу, яка потребує постійного стороннього догляду за нею до мінімальної заробітної плати з 01.01.2014р. по 01.07.2014р.;

зобов'язати відповідача виконувати постанову Кабінету Міністрів України, законодавчі акти і Конституцію України.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він отримував від відповідача допомогу по догляду за ОСОБА_2 - інвалідом ІІ групи. З 01 січня 2013 року розмір вказаної допомоги було зменшено із посиланням на відсутність підстав для включення ОСОБА_2 до складу сім'ї позивача. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та необґрунтованими.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14 адміністративний позов залишено без задоволення. (суддя - Ан О.В.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскільки ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, внаслідок психічного розладу, а не інвалідом з дитинства, при розрахунку допомоги на догляд до складу сім'ї вказана особа не включається.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14 та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, на догляд за ним» ОСОБА_2 входить до складу сім'ї ОСОБА_1, яка звертається за призначенням допомоги на догляд.

18 листопада 2014 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за вх.№57749/14 надійшли заперечення відповідача на апеляційну скаргу, в яких він, посилаючись на відповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить залишити без змін постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Також 25 лютого 2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за вх.№9016/15 надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 4 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції, з чого виходить неможливість прийняття вищевказаної заяви позивача.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14 та задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 січня 2013 року та безстроково встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №015546 від 16 січня 2013 року.

Згідно довідки №17 від 27 травня 2013 року, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою, та довідки №1872 від 11 липня 2013 року, виданої Житлово-експлуатаційною організацією №35, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Доказів, спростовуючих сумісне проживання вказаних осіб, матеріали справи не містять та відповідачем дані докази не надано.

Судом встановлено, що позивачу з січня 2013 року була призначена допомога на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу у розмірі 527 грн. 11 коп.

Позивач, не погоджуючись із невключенням при розрахунку розміру допомоги ОСОБА_2, доньки позивача, до складу сім'ї, звернувся до відповідача із заявою від 24 травня 2013 року.

Листом №Ц-227/067 від 28 травня 2013 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192, до складу сім'ї позивача не включається донька, яка визнана інвалідом ІІ групи від загального захворювання внаслідок психічного розладу та за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду і не враховується при визначенні права на призначення допомоги на догляд.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

У відповідності до пункту 1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192 (далі по тексту - Порядок), щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі.

Згідно пункту 4 Порядку допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним.

Відповідно до пункту 5 Порядку розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

До складу сім'ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб, а також діти до досягнення ними 23 років, які навчаються у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання і не мають власних сімей, незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I чи II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів. До складу сім'ї не включаються особи, визнані інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду і не належать до зазначених членів сім'ї, та особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року N 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Так, згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За викладених обставин, колегія суддів вважає за необхідне у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Як вже було зазначено, відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Із вказаних правових норм вбачається, що законодавцем не встановлено жодних обмежень щодо віднесення до складу сім'ї при розрахунку допомоги певних осіб.

У відповідності до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Виходячи з викладених норм законодавства України, колегія суддів вважає протиправними дії стосовно невключення суб'єктом владних повноважень ОСОБА_2 до складу сім'ї ОСОБА_1 при розрахунку допомоги позивачу, оскільки ОСОБА_2 у спірному періоді проживала спільно з позивачем та була членом сім'ї останнього у розумінні частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, а статтею 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» не встановлено обмежень стосовно віднесення ОСОБА_2 до складу членів сім'ї при розрахунку розміру грошової допомоги позивачу, як особі, яка проживає разом з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, - на догляд за ним.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині та вважає необхідним відновити порушене право позивача в межах встановленого строку звернення до адміністративного суду шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Також, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити, що заявлена позивачем вимога щодо визнання неправомірними дій відповідача є словесною формою вираження способу захисту порушеного права позивача, що полягає у визнанні таких дій протиправними.

Стосовно заявлених позивачем вимог відносно зобов'язання відповідача виконувати постанову Кабінету Міністрів України, законодавчі акти і Конституцію України, колегія суддів, виходячи із системного аналізу Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає, що захисту підлягають лише такі права, свободи та інтереси осіб, порушення яких було встановлено на підставі належних та допустимих доказів в межах судової процедури. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях стосовно можливого невиконання суб'єктом владних повноважень вимог законодавства України. Крім того, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає заявлені вимоги у цій частині безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи і тому вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню, а постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14 - скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року у справі №214/9779/13-а; 2-а/214/5/14 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради стосовно відмови у включенні ОСОБА_2 до складу сім'ї ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради включити ОСОБА_2 до складу сім'ї ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги по догляду за ОСОБА_2, інвалідом ІІ групи загального захворювання внаслідок психічного розладу, яка потребує постійного стороннього догляду, за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги по догляду за ОСОБА_2, інвалідом ІІ групи загального захворювання внаслідок психічного розладу, яка потребує постійного стороннього догляду, за період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 02 березня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко