Справа № 2-а/679/46/2015
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/679/46/2015

Головуючий у 1-й інстанції: Стасюк Р.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нетішитні Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішитні Хмельницької області про визнання рішення протиправним та зарахування періодів роботи до пільгового стажу,

В С Т А Н О В И В :

постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наявних у справі ксерокопії трудової книжки (а.с.7-9) та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 05-42 від 16 січня 2015 року (а.с.10), довідки про проведення атестації робочого місця №48-26/35-509 від 19 січня 2015 року (а.с.11), особової картки № 27 (а.с.12), позивач з 01 червня 1988 року по 28 лютого 2001 року постійно працював на ХАЕС слюсарем з ремонту реакторно-турбінного устаткування хімічного цеху, дана професія передбачена Списком №1 розділу ХХIV підрозділу 541, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Вказане підтверджене і іншими наявними у справі доказами, які у суду не викликають сумніву, оскільки в цей період позивач користувався додатково оплачуваною відпусткою, отримував доплату до посадового окладу та талони лікувально-профілактичного харчування, тривалість його робочого тижня була скороченою.

З наявних доказів також вбачається, що вказана робота має особливий характер - проводиться в особливо шкідливих умовах праці, передбачених Списком № 1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, а тому це не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з довідкою ВП"ХАЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16 січня 2015 року № 05-42 ОСОБА_2 постійно зайнятий на експлуатації, ремонті і налагодженні технологічного обладнання, вентиляції, систем управління, приладів технологічного і радіаційного контролю, на роботах по виведенню із експлуатації атомних реакторів різного призначення і атомних станцій в умовах радіаційної шкідливості за період з 01 червня 1988 року по 28 лютого 2001 рік.

В матеріалах справи міститься довідка щодо нарахування заробітної плати за період з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 1993 року, відповідно до якої позивач отримував надбавку за особливо шкідливі умови праці (а.с.15).

Матеріали справи також містять довідку про проведення атестації робочого місця слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування ХЦ ВП ХАЕС, на якому працював ОСОБА_2, відповідно до якої наказом від 20 березня 1992 року № 141 за результатами атестації робочих місць за умовами праці на робочому місці слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування встановлено з 01 квітня 1992 року особливо шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №1. (а.с.11).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач має право для зарахування періоду його роботи з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 1993 року до пільгового стажу за Списком №1, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що період роботи 22 серпня 1992 року по 17 грудня 1993 року на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування ХЦ ВП ХАЕС зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки документи про проведення атестації робочого місця відсутні.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Враховуючи, що на час прийняття 1 серпня 1992 року постанови Кабінету Міністрів України № 442 атестація вже проведена, логічно що до закінчення 5-річного терміну не було необхідності у її позачерговому проведенні.

Крім того, відповідно до частини 3 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці № 442 від 01 серпня 1992 року позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Оскільки обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, то її непроведення не може позбавляти громадян їх права на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №1 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач досяг відповідного віку, з якого може бути призначено пенсію на пільгових умовах, працював на посадах, що передбачені Списком №1.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на призначення йому пільгової пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Таким чином доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нетішитні Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.