Справа № 806/6431/13-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Житомир справа № 806/6431/13-a

категорія 8.2.6

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

представника позивача Міщенко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.08.2013 р. № та №,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення № та № від 05.08.2013 року, винесені Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Спірні рішення винесені Малинською інспекцією за результатами планової виїзної перевірки ТОВ "Амстед-Рейл" з питань правомірності формування доходів та витрат та повноти сплати податку на прибуток за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року, про що складено акт перевірки № 1/22-12/32875993 від 15.07.2013 року. За рішенням № товариству нараховане податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1 297 936, 00 грн, з яких 1 038 349, 00 грн - за основним зобов'язанням та 259 587, 00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями . За рішенням № зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на суму 425 560, 00 грн. Висновками, які стали підставою для їх прийняття є: встановлення завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в загальній сумі 5 890 556, 00 грн; в порушення п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України підприємством включено до відображених у рядку 05.1 СВ Декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів та послуг" показників за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року суму витрат минулих періодів 5 890 556, 00 грн, яка не стосується виготовленої та реалізованої готової продукції в перевіряємому періоді, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в сумі 1 038 349, 00 грн, в тому числі за І квартал 2013 в сумі 1 038 349, 00 грн; зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування в сумі 425 560, 00 грн. Однак, такі висновки не відповідають дійсності. Кваліфікація суми 5 890 556, 00 грн (яка була взята за основу для визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток та застосування штрафних санкцій, а також для зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток) як такої, що не стосується виготовленої та реалізованої готової продукції в періоді, що перевіряється, не є коректною, оскільки ця сума складається як з витрат минулих періодів (до 01.01.2013), так і з витрат І кварталу 2013 року, крім того, не зазначені жодні розрахунки цієї суми за періодами виникнення. Згідно з п. 138.11 ст. 138 Податкового кодексу України до податкових витрат включаються суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлені у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов'язання. Зазначені в цьому пункті витрати, здійснені в минулі звітні роки, відображаються у складі інших витрат, а ті, які здійснені у звітному податковому році - у складі витрат відповідної групи (собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат тощо). Таким чином, товариство правомірно відобразило у декларації за І квартал 2013 року суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлені у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов'язання. При цьому, часткове відображення зазначених витрат не за відповідним рядком Декларації не може вважатись підставою для повного невизнання таких витрат для визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток. Також донарахування податковим органом зобов'язання з податку на прибуток за І квартал 2013 року та штрафних санкцій на нього не має достатньої правової підстави, оскільки у І кварталі 2013 року повністю було сплачено авансові платежі з податку на прибуток, які є узгодженим податковим зобов'язанням згідно п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України у відповідній редакції та сума авансових платежів є сукупно більшою, ніж сума податку на прибуток, донарахована за результатами перевірки у якості нового податкового зобов'язання І кварталу 2013 року. Фактично відповідачем одночасно за І квартал 2013 року визнані у якості податкового зобов'язання як авансові внески з податку на прибуток, так і податок на прибуток, донарахований податковим органом за результатами перевірки за І квартал 2013 року, тобто має місце подвійне оподаткування за один і той самий період. Крім цього, податківцями без достатніх правових підстав застосована за результатами проведення перевірки процедура відміни одного узгодженого податкового зобов'язання (авансових внесків з податку на прибуток підприємств) та заміна його іншим - податком на прибуток підприємств з донарахуванням відповідних штрафних санкцій. Із тексту податкового повідомлення-рішення № також неможливо зрозуміти, на підставі яких правових норм був зроблений розрахунок штрафних санкцій, а з рішення № вбачається, що воно є неповним і відсутній додаток до нього - розрахунок розміру зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування. Окрім того, при винесенні повідомлення-рішення № , відповідач безпідставно кваліфікував призначення платежу за шифром 11021000 - тобто за загальною системою сплати податку, хоча підприємство змінило систему сплати податку за авансовими платежами. В результаті вказаного зобов'язано сплатити ще раз за один і той самий період один і той самий податок за різними системами сплати. Враховуючи все вищезазначене, позивач вважає спірні податкові рішення необґрунтованими і такими, що не місяться на приписах закону, відповідно підлягають скасуванню в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, заявлених у ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, згідно раніше наданих пояснень просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На підставі вказаного та заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що працівниками Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Амстед-Рейл" з питань правомірності формування доходів та витрат та повноти сплати податку на прибуток за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року та складено акт перевірки № 1/22-12/32875993 від 15.07.2013 року (далі - акт перевірки) (т.1, а.с.11-19).

Актом перевірки встановлено порушення п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України (ПК України) № 2755-VI від 02.12.2010 року: встановлено заниження податку на прибуток в сумі 1038349, 00 грн за період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року, в тому числі за І квартал 2013 року в сумі 1038349, 00 грн. Зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування в сумі 425 560, 00 грн (т.1, а.с.18).

На підставі виявленого порушення, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.08.2013 року: № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1 297 936, 00 грн, в тому числі 1 038 349, 00 грн - за основним зобов'язанням та 259 587, 00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9) та №, яким товариству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 425 560, 00 грн (т.1, а.с.10).

Як вбачається з акту перевірки, висновок про порушення п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України, зроблений за рахунок наступного.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року встановлено його заниження в сумі 1038349 грн в результаті порушень, зазначених в п.3.1.2 акту перевірки, а саме: завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в сумі 5890556 грн.

Перевіркою відображених у рядку 05.1 декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів та послуг" показників за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року у загальній сумі 70765959 грн, встановлено їх завищення в сумі 5890556 грн, оскільки у вказаний рядок віднесено суму витрат минулих періодів 5890556 грн, яка не стосується виготовленої та реалізованої готової продукції в перевіряємому періоді (т.1, а.с.16).

Щодо походження суми зменшеного від'ємного значення об'єкта оподаткування в розмірі 425 560, 00 грн, розрахунок якої відсутній в акті перевірки, судом в результаті аналізу його положень з'ясовано, що за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року товариством задекларовано витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на прибуток в сумі 73782979 грн, а доходів задекларовано в сумі 73357419 грн. Таким чином, від'ємне значення об'єкта оподаткування становить 425 560, 00 грн ( 73782979 грн - 73357419 грн).

Досліджуючи правомірність викладених висновків акту та відповідно винесених податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.138.1 ПК України (у редакції, чинній станом на березень 2013 року), до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, належать:

витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інші витрати, визначені згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (яка є витратами операційної діяльності згідно норм ПК України) складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

-прямих матеріальних витрат;

-прямих витрат на оплату праці;

-амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

-загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

-вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

-інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну) (п.138.8 ПК України).

Згідно з п.138.2 та п.138.4 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг та визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З дослідженої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року вбачається, що до витрат операційної діяльності віднесено собівартість придбаних та реалізованих товарів в сумі 707659599 грн (т.1, а.с.73-75).

У зазначену суму було віднесено витрати собівартості товарів за період 2011-2012 року в сумі 4368758 грн, що підтверджується наступними документами. Зокрема, наказом генерального директора ТОВ "Амстед-Рейл" № 3/1-0 від 25.01.2013 року зобов'язано: бухгалтерію підприємства провести перерахунок собівартості реалізованих запасів, незавершеного виробництва та готової продукції за 2011-2102 року та провести внутрішній аудит показників декларацій з податку на прибуток в частині витрат за 2011-2012 року у зв'язку із тим, що було встановлено суттєві порушення у технічному налаштуванні програми 1С:7 (попередньої версії) у частині списання даних з рахунку 23 "Незавершене виробництво", у результаті чого його сальдо за відсутності реального незавершеного виробництва склало станом на 01.01.2013 року 12344983 грн (т.1, а.с.98). На виконання наказу складено бухгалтерську довідку, з якої видно, що заниження собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів в результаті викривлення сальдо рахунку 23 "Незавершене виробництво" за 9 місяців 2011 року склало 1534551 грн та за 2012 рік - 2834207 грн, а разом 4368758 грн (т.1, а.с.99-100).

Таким чином, до рядку декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року підприємством було віднесено витрат собівартості придбаних та реалізованих товарів в сумі 4368758 грн за період 9 місяців 2011 року та 2012 рік, та витрат собівартості придбаних та реалізованих товарів за 1 квартал 2013 року в сумі 703290841 грн (707659599 грн - 4368758 грн), а сукупно витрат в розмірі 707659599 грн.

Судом, з приводу підтвердження чи спростування висновку податкового органу про заниження товариством податку на прибуток в сумі 1038349 грн та відповідно обґрунтованості завищення витрат з собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг за період 2011-2012 років, які формують об'єкт податку на прибуток, за клопотанням представника позивача було призначено експертизу, в результаті проведення якої, складено висновок № 3 від 12.11.2014 року (т.3, а.с.166-211, 230-231).

Вказаним висновком встановлено, що ТОВ "Амстед-Рейл" має право в 1 кварталі 2013 року віднести до складу витрат суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді в розмірі 4687755 грн, у тому числі:

-1534551 грн по сумах незавершеного виробництва, раніше не віднесених на собівартість реалізованої готової продукції за квітень-грудень 2011 року, які відповідно до п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України підлягають віднесенню до витрат;

-2834207 грн по сумах незавершеного виробництва, раніше не віднесених на собівартість реалізованої готової продукції за 2012 рік, які відповідно до п.138.11 ст. 138 Податкового кодексу України підлягають віднесенню до витрат;

-12760 грн по договору фінансового лізингу №1 від 23.08.2004 року;

-306236,55 грн по операціях з реалізації виробничих запасів.

В результаті проведеного дослідження, висновок податкового органу, зазначений в акті перевірки від 15.07.2013 року № 1/22- щодо заниження ТОВ "Амстед-Рейл" податку на прибуток в сумі 1038349 грн в частині заниження на суму 890673грн - документально не підтверджується. Висновок податкового органу щодо заниження податку на прибуток в сумі 1038349 грн в частині заниження на суму 147675,60 грн судовий експерт не має можливості ні спростувати, ні підтвердити.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, висновок експерта є доказом в адміністративному судочинстві.

Суд, дослідивши наданий експертний висновок, вважає його належно вмотивованим та погоджується з ним. Таким чином, позивачем в декларацію було включено витрати 4368758 грн за період 2011-2012 років, що не перевищує обрахованої експертом суми витрат собівартості за цей період в розмірі 4687755 грн.

В той же час, встановлюючи безпосередньо правомірність віднесення таких сум минулих періодів до витрат звітного періоду за 1 квартал 2013 року, необхідно зазначити, що відповідно до пп.138.1.1 та п.138.11 ПК України, до сум витрат, які формують об'єкт оподаткування з податку на прибуток, відносяться витрати з собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлені у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов'язання.

Отже, виявивши помилку у частині списання даних з рахунку 23 "Незавершене виробництво", у результаті чого його сальдо за відсутності реального незавершеного виробництва склало станом на 01.01.2013 року 12344983 грн у звітному податковому періоді І кварталу 2013 року, підприємство правомірно віднесло до витрат суму витрат собівартості за 2011-2012 роки.

Що стосується посилання податкового органу на відсутність підстав для віднесення таких витрат у рядок 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)", оскільки в цей рядок можуть бути віднесені витрати лише звітного періоду, то суд зазначає наступне.

За умовами п.138.11 ПК України, витрати, здійснені в минулі звітні роки, відображаються у складі інших витрат, а ті, які здійснені у звітному податковому році, - у складі витрат відповідної групи (собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат тощо).

Враховуючи вказане, позивач мав відобразити витрати, здійснені в 2011 та 2012 році в рядку 06.4 "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" декларації за І квартал 2013 року. Однак, беручи до уваги, що вказана помилка не вплинула на загальну суму витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток та на інші показники декларації, відтак вона не може бути підставою для донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток та винесення відповідного податкового рішення.

Отже, враховуючи все вищевикладене, доведеним є те, що позивач правомірно включив до декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2013 року суму витрат в розмірі 4368758 грн за період 2011-2012 років.

Також суд, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи ( т.1 а.с.123-250, т.2, т.3 а.с.1-125), робить висновок про правомірність віднесення витрат з собівартості товарів за звітний І квартал 2013 року, оскільки в цьому періоді товариством було отримано доходи від реалізації таких товарів згідно з вимогами п.138.2 та п.138.4 ПК України.

З приводу обґрунтованості включення товариством до відображених у декларації за І квартал 2013 року частини суми витрат собівартості товару в розмірі 1521798 грн ( 5890556 грн (сума завищених витрат згідно акту перевірки) - 4368758 грн ) за період 2011-2012 років встановлено наступне.

Як вже зазначалось судом, актом перевірки встановлено загальну суму завищення витрат, яка сформована минулими періодами, в розмірі 5890556 грн. та на підставі цього висновку прийнято спірні рішення.

З'ясовуючи джерело походження встановленої під час перевірки суми завищення в розмірі 5890556 грн, а з них безпосередньо 1521798 грн (оскільки інша частина суми є правомірною - 4368758 грн), представником відповідача в ході судових засідань було надано пояснення про те, що йому невідомо походження вказаної суми, в який період вона виникла та за рахунок яких витрат собівартості товару.

Суд звертає увагу на те, що в акті перевірки відсутні будь-які дані з приводу безпосереднього джерела виникнення суми завищення 5890556 грн та відповідно заниження податку на прибуток в сумі 1038349 грн та її розшифрування, опис порушення є загальним та недеталізованим.

Відповідно до п.5.2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" (Наказ), в акті перевірки за кожним відображеним фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

З огляду на те, що факти порушення податкового законодавства, на підставі яких винесено податкові рішення, викладені в акті без дотримання вказаних вимог Наказу, представник відповідача не зміг пояснити яким чином податковий орган прийшов до висновку про завищення саме в сумі 5890556 грн та не надав будь-яких доказів з підтвердження правомірності такого висновку, відповідно факт заниження податку на прибуток в сумі 1038349 грн не підтвердився.

Крім того, донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток є безпідставним, оскільки за рахунок включення товариством витрат собівартості за 2011-2012 роки у декларацію за І квартал 2013 року, заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів не відбулось, а у звітний період позивачем було сплачено всі авансові платежі з податку на прибуток (є узгодженим податковим зобов'язанням згідно п.57.1 ПК України), що підтверджується копіями платіжних доручень на загальну суму 2148165 грн (т.1, а.с.90,91,93), яка перевищує встановлену актом перевірки суму заниження в розмірі 1038349 грн.

В зв'язку із встановленою судом відсутністю завищення витрат з собівартості товарів в період І кварталу 2013 року, відповідно твердження податкового органу про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток в сумі 425560 грн є також безпідставним.

Щодо посилання товариства на безпідставність штрафних санкцій, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями, то відповідно до п.57.4 ПК України, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу. З огляду на це, не потребує додаткового доказування неправомірність застосування штрафних санкцій, оскільки судом вже встановлено безпідставність донарахування податку на прибуток за основним грошовим зобов'язанням.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення податкових повідомлень - рішень № та № від 05.08.2013 року, а тому вони підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача просив відшкодувати витрати, понесені ним на проведення судової експертизи в розмірі 65000 грн.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.87, ч.1 ст.94 КАС України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи є судовими витратами та стягуються з Державного бюджету України у випадку задоволення позову на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Також, згідно з вимогами ч.1 ст.94 та ч.5 ст.92 КАС України такі витрати мають бути документально підтвердженими, а граничний розмір їх компенсації встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", визначено, що в адміністративних справах витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.

Наказом Міністерства юстиції України № 325/5 від 12.02.2014 року, установлено, що з урахуванням індексу споживчих цін за 2013 рік нормативна вартість однієї експертогодини у 2014 році становить:

-експертиза проста - 49,2 грн;

-експертиза середньої складності - 61,5 грн;

-експертиза особливої складності - 74,0 грн.

З розрахунку, наданого судовим експертом Забавською С.М., видно, що загальна вартість проведеної нею експертизи становить 65056,42 грн з урахуванням вартості експертогодини середньої складності - 61, 49 грн, в тому числі: ознайомлення з матеріалами справи 614,90 грн (10 годин), вивчення законодавчої бази 491,92 грн (8 годин), дослідження первинних документів 59030, 40 грн (960 годин), оформлення висновку 4919,20 грн (80 годин).

Оплата наданих послуг з експертизи була здійснена позивачем згідно вказаного розрахунку в сумі 65000 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень від 20.05.2014 року на суму 20000 грн (т.3, а.с.237), від 29.08.2014 року на суму 35000 грн (т.3, а.с.238), від 08.05.2014 року на суму 10000 грн (т.3, а.с.239).

Враховуючи те, що витрати на проведення судової експертизи підтверджені належними документами та не перевищують нормативну вартість однієї експертогодини, а позов задоволено, вони підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ТОВ "Амстед-Рейл".

Крім того, згідно з вимогами ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, з Державного бюджету України підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2294 грн.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.08.2013 р. № та №.

Відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Амстед-Рейл" з Державного бюджету України судові витрати в сумі 2294 грн сплаченого судового збору та 65000 грн. витрат на проведення судово-економічної експертизи.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 02 березня 2015 р.