Справа № 818/166/15
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 р. 12 год. 55 хв. Справа №818/166/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевець Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Левицької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу №818/166/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якій просить суд:

- зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідки на постійне проживання в Україні від 26 листопада 2014 р.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.11.2014 року звернувся до начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою про надання посвідки на постійне проживання в Україні. Листом від 10.12.2014 року №05/4-13/10-03/9158 позивачу було відмовлено в наданні посвідки на постійне місце проживання в Україні. Підставою для відмови у наданні посвідки було те, що Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання передбачено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями, які законно перебувають в Україні, до територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання. Вказані дії відповідача, на думку позивача, є протиправними та такими, що порушують його права.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову (а.с.18-19а)

Заслухавши позивача, його представника та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Гудата Абхазської АР Грузинської PCP. У серпні 1992 року почався озброєний конфлікт, тому він виїхав до Російської Федерації і мешкав до 1995 року. В Україну до м. Суми він у середньому один раз на три місяці їздив до родичів. З 1996 року по 2004 рік ОСОБА_1 переважно мешкав в Україні в м. Суми. 23.11.2001 позивач звернувся до Міграційних органів України з проханням надати дозвіл на тимчасове перебування в Україні. Зазначений дозвіл він отримав 12.12.2001 одночасно з довідкою про тимчасове проживання в Україні, строк дії якої неодноразово продовжувався до 12.12.2004., що підтверджується довідкою Сектору міграційної служби у Сумській області від 20.05.2010 № 01-10-158. Як пояснив позивач, після 2004 року строки перебування ОСОБА_1 в Україні 3 рази продовжували у відділі ВГІРФО у Сумській області, а саме: до 01.05.2007., до 09.01.2008., до 14.02.2011., про що свідчать відмітки у паспорті позивача (а.с.6-7). 11.02.2011 року позивач в приватних справа виїхав до республіки Білорусь, перетинаючи кордон України у зворотному напрямку, 12.02.2011 року Державною прикордонною службою України в паспорті проставлено відмітку «транзит в Грузію». Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2011 року по справі №2а-1870/1307/11 визнано протиправними дії посадових осіб Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо проставлення відмітки на сторінці 32 в паспорті ОСОБА_1 № НОМЕР_1 "Транзит в Грузія" за маршрутом Бориспіль зі строком транзиту 72 год., відліковуючи цей час від 10 год. 30 хв. 12 лютого 2011 року (а.с.11-12)

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2013 року встановлено факт проживання громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України з 12.12.2001 року по 14.02.2011 року.

Таким чином, з 12.12.2001 до 14.02.2011 позивач на законних підставах перебував в Україні.

27.11.2014 року позивач звернувся до начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою про надання посвідки на постійне проживання в Україні. Листом від 10.12.2014 року №05/4-13/10-03/9158 позивачу було відмовлено в наданні посвідки на постійне місце проживання в Україні. Підставою для відмови у наданні посвідки було те, що Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання передбачено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями, які законно перебувають в Україні, до територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання (а.с.10)

Задовольняючі позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Абзацом 2 пункту 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» передбачено, що такими, які мають дозвіл на імміграцію в Україну вважаються іноземці та особи без громадянства, які змушені були залишити місця постійного проживання в Автономній Республіці Абхазії Грузії, прибули в Україну, одержали в установленому порядку тимчасову довідку і прожили в Україні не менш як п'ять років, а також, їх повнолітні діти, які прибули в Україну разом з ними до досягнення повноліття, і звернулися із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Пунктом 2.7 розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681 «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходження заяви про оформлення посвідки на постійне проживання перевіряє наявність підстав для видачі посвідки, дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, зазначені в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, з'ясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні.

Відповідно до п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Пунктом 2.11 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681 «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що у видачі посвідки на постійне проживання відмовляється у випадках, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. При цьому в разі виявлення таких випадків порушується питання щодо скасування дозволу на імміграцію.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача ОСОБА_1 подав до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області всі необхідні документи, передбачені нормами чинного законодавства для отримання посвідки на постійне проживання на території України, а отже, відповідно мав право на її отримання.

При цьому, суд не може погодитись з доводами відповідача про наявність підстав для відмови у видачі посвідки на постійне проживання через те, що на момент подання заяви іноземець повинен законно перебувати на території України, оскільки така підстава для відмови ні п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, ні п. 2.11 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681 «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», ні іншими нормативно-правовими актами не передбачена.

На виконання ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи положення вказаних норм, для повного захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 10.12.2014 р. № 05/4-13/10-03/9158 про відмову у видачі посвідки на постійне проживання в Україні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 10.12.2014 р. № 05/4-13/10-03/9158 про відмову у видачі посвідки на постійне проживання в Україні.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 27, код 37846270) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1) про видачу посвідки на постійне проживання в Україні від 26 листопада 2014 р.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя С.В. Воловик

Повний текст постанови складений 24.02.2015 року.