Справа № 826/17680/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілленіум Ессет Менеджмент» до Головного управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів України про визнання консультації недійсною, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілленіум Ессет Менеджмент» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів України, в якому просила суд визнати недійсною надану відповідачем індивідуальну податкову консультацію у формі листі від 11 вересня 2014 року №8722/10/26-15-11-01-08; зобов'язати відповідача надати позивачу нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду та зобов'язати відповідача подати звіт про виконання постанови суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року зазначений адміністративний позов - задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо підстав та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2014 року ТОВ «Мілленіум Ессет Менеджмент» звернулось до Державної фіскальної служби України із запитом №141/2014 про надання письмової податкової консультації, в якому просило надати роз'яснення з наступного питання: чи стосуються зміни, внесені до підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, доходів інститутів спільного інвестування, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за активами таких інститутів.

За результатами розгляду запиту позивача Головне управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів України листом від 11 вересня 2014 року №8722/10/26-15-11-01-08 «Про надання роз'яснення» повідомило, що починаючи з 03 серпня 2014 року до інших доходів враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та визначаються відповідно до пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України доходи, отримані інститутами спільного інвестування та фондами операцій з нерухомістю у вигляді процентів, нарахованих за активами інститутів спільного інвестування та активами фондів операцій з нерухомістю.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості наданої податкової консультації з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При апеляційному перегляді постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року колегія суддів враховує наступне.

За визначенням підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Приписами п. 52.1, п. 52.2, п. 52.4, п. 52.5 ст. 52 Податкового кодексу України визначено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Відповідно до п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (п. 53.3 ст.53 Податкового кодексу України).

При вирішенні питання про відповідність податкової консультації, викладеної у листі ГУ Міндоходів від 11 вересня 2014 року №8722/10/26-15-11-01-08 «Про надання роз'яснення», нормам та змісту відповідного податку, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Підпунктом 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла до 03 серпня 2014 року, визначено, що для визначення об'єкта оподаткування не враховуються такі доходи: суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII, який набрав чинності 03 серпня 2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме підпункт 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 доповнено словами «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами».

Таким чином, з 03 серпня 2014 року підпункт 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України має наступну редакцію: для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами.

Зміст наведеної правової норми дозволяє розділити доходи, які не враховуються для визначення об'єкта оподаткування на такі групи:

- суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, тобто суми доходу, що стосуються інститутів спільного інвестування;

- кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, тобто суми доходу, пов'язані із фондами операцій з нерухомістю.

Виходячи з буквального змісту підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, синтаксичної побудови та зв'язку між граматичними компонентами, на думку суду, слова «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» не стосуються активів інститутів спільного інвестування, а можуть бути застосовані щодо активів фондів операцій з нерухомістю.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.5 статті 135 Податкового кодексу України передбачено, що інші доходи включають: доходи у вигляді дивідендів, отриманих від нерезидентів, крім визначених підпунктом 153.3.6 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, процентів, роялті, від володіння борговими вимогами.

З огляду на викладене, вбачається, що із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII в частині доповнення підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України словами «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами», до складу інших доходів також підлягають включенню проценти, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зміни, внесені до підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, не стосуються доходів інститутів спільного інвестування, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за активами таких інститутів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Міндоходів у м. Києві Міністерства доходів і зборів України на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 10 березня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.