Справа № 194/90/14-а(2а/194/37/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 рокусправа № 194/90/14-а 2а/194/37/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року у справі № 194/90/14-а (2-а/194/37/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача зарахувати трудовий стаж роботи з 23.05.1980 року по 03.10.1988 рік, з 01.04.1981 року по 15.07.1983 рік, з 13.03.1985 року по 28.01.1988 рік, з 08.02.1988 року по 18.02.1990 рік, з 15.06.1990 року по 17.04.1995 рік до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію та призначити пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії з 05.09.2012р..

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, позивач просив скасувати постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач працював на підприємствах як у шкідливих так і у важких умовах праці, що передбачено Списком №2 та про що і зазначено в картках обліку. Трудова книжка містить записи для підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за віком. Крім того, вже після розгляду справи ВАТ «Дніпромеханмонтаж» надіслано відповідь на запит суду, де підтверджено факт, що позивач дійсно працював на капітальних роботах у шкідливих умовах повний робочий день.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких зазначив, що суд повно встановив обставини справи, дослідив наявні докази та прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання представник не з'явився.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення у справі, виходячи із наступного.

Позивач 18.05.2012р. та 05.09.2012р. звертався до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області з заявами про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. (а.с. 11,62)

Листом від 24.04.2013р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з тим, що в жодному з наданих документів не зазначено режим роботи підприємства, а в наданих довідках не зазначено в якому саме виробництві виконувались роботи; назва професії в трудовій книжці, пільгових довідках, атестації робочих місць та в постанові КМУ «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» не співпадає. (а.с. 14-15).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.12.2013 р. позивачу також повідомлено, що він не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 16-17).

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача зарахувати вказаний у позовній заяві період його роботи до пільгового стажу та призначити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач за час роботи в оспорюваний період на підприємствах та у відрядженнях не був постійно зайнятий на ремонті металургійного устаткування або обладнання, а був зайнятий і на інших роботах. Такий період роботи не може бути зарахований у трудовий стаж позивача, що давав би право призначити останньому пенсію на пільгових умовах.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 23.05.1980р. по 03.10.1980р. працював слюсарем монтажником 3 розряду Дніпропетровського спецуправління «Металургмонтаж-201», з 01.04.1981р. по 15.07.1981р. - працював слюсарем монтажником 4 розряду цього ж спецуправління, з 15.07.1981р. - слюсарем монтажником 5 розряду, а з 13.03.1985р. по 28.01.1988р. - бригадиром слюсарів монтажників 5 розряду Дніпропетровського спецуправління «Металургмонтаж-201». У період з 08.02.1988р. по 18.02.1990р. знаходився в закордонному відрядженні в Нігерії, з 15.06.1990р. по 17.04.1995р. працював слюсарем монтажником 5 розряду Дніпропетровського спецуправління «Металургмонтаж-201». (а.с. 9-10).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п.3 "Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Так, в оспорюваний період діяли постанова Ради міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій, посад, робота яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільговому розмірі», згідно якої право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 розділу №IV підрозділу І «а» мають слюсарі чергові та ремонтні, бригадири слюсарів. Однак в роз'ясненнях Державного комітету Ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати №5/8 від 02.04.1976 р., зазначено, що право на пільгове забезпечення мають слюсарі-монтажники (монтажники) спеціалізованих ремонтних організацій, цехів та кустів, постійно зайняті на ремонті металургійного обладнання.

Також згідно постанови КМУ №10 від 26.01.1991 р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад, показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 розділу №IІІ підрозділу І мають монтажники устаткування металургійних заводів, постійно зайняті на ремонті металургійного устаткування.

Відповідно до постанови КМУ №162 від 11.03.1994 р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 розділу №IІІ підрозділу І мають монтажники устаткування металургійних заводів, постійно зайняті на ремонті металургійного устаткування.

Отже, названими нормами матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З наданих позивачем письмових доказів, колегією суддів встановлено, що позивач дійсно в період часу з 23.05.1980р. по 12.03.1985 працював слюсарем монтажником Дніпропетровського спецуправління «Металургмонтаж-201» (мав у відповідні періоди третій, четвертий, п'ятий розряди), а з 13.03.1985р. по 28.01.1988р. працював бригадиром слюсарів монтажників цього ж спецуправління «Металургмонтаж-201». У період з 08.02.1988р. по 18.02.1990р. позивач знаходився в закордонному відрядженні в Нігерії, а з 15.06.1990р. по 17.04.1995р. працював слюсарем монтажником 5 розряду Дніпропетровського спецуправління «Металургмонтаж-201».

З відповіді, наданої на запит суду ВАТ «Дніпромеханмонтаж», вбачається, що позивач відповідно до наказів по управлінню ДСУ №201 «Металургмонтаж», що знаходяться на зберіганні ВАТ «Дніпромеханмонтаж», дійсно з 1980р. по 1995р. відпрацював у шкідливих умовах праці 1352 повних робочих днів. В інший, не зазначений в наказах про працю у шкідливих умовах праці, час позивач працював на об'єктах капітального будівництва. Зазначити години, відпрацьовані позивачем у шкідливих умовах праці не можливо у зв'язку із закінченням терміну зберігання табелів обліку робочого часу (а.с. 152-154).

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Однак, всупереч вищезазначених вище вимог, судом першої інстанції не взято до уваги покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали з позивачем в оскаржений період, та стверджували, що разом з позивачем були зайняті повний робочий день при ремонті металургійного обладнання. Свідок ОСОБА_3 зазначив про зайнятість позивача у роботах по монтажу металургійного обладнання і під час перебування у відрядженні в Нігерії, де перебували разом в один період.

З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів на підтвердження пільгового стажу та загального стажу роботи, позивачу мала б бути призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням дати звернення позивача з відповідною заявою до УПФУ.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року у справі № 194/90/14-а (2-а/194/37/14) - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, відповідно до ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівці Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 23.05.1980 року по 03.10.1988 рік, з 01.04.1981 року по 15.07.1983 рік, з 13.03.1985 року по 28.01.1988 рік, з 08.02.1988 року по 18.02.1990 рік, з 15.06.1990 року по 17.04.1995 рік до стажу його роботи, що дає право на пільгову пенсію, та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, починаючи з 06.09.2012р..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 02.03.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак