Справа № К/9991/21719/12-С
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/9991/21719/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішень.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою у Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2011 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно рішення рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2008 року у справі № 2-310/2008, ОСОБА_4 мешкала в с. Мале Роздільнянського району Одеської області в житловому будинку довоєнної забудови, який зареєстрований Єгорівською сільською радою на її ім'я в по господарчій книзі Єгорівської сільської ради. Згідно погосподарської книги, за вказаним будинком була закріплена земельна ділянка площею 0,45 га із них 0,25 га було надано під будівництво та обслуговування житлового будинку та 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства. Крім будинку на вказаній земельній ділянці були розташовані сарай і літня кухня. Разом з ОСОБА_4 в будинку проживав її брат - ОСОБА_5 За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 22.01.2001 року, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При житті ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на будинок не отримувала, з заявою про передачу їй в користування земельної ділянки за вказаною адресою не зверталася.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв ОСОБА_5, так як фактично вступив в управління спадковим майном і продовжував проживати в даному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер і після його смерті відкрилась спадщина на будинок в с. Мале Роздільнянського району Одеської області. При житті ОСОБА_5 також не отримував свідоцтво про право на спадщину на будинок до сільської ради з заявою про надання йому в користування або у власність земельної ділянки за вказаною адресою не звертався.

Після смерті ОСОБА_5 у 2007 році ОСОБА_2 як спадкоємиця звернулася до суду з позовом про визнання за нею право власності на спадкове майно.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2008 року у справі № 2-310/2008 визнано за ОСОБА_2 право власності по праву спадкування за законом на будинок з надвірною спорудою - сараєм, розташований в с. Мале Роздільнянського Одеської області, що належав ОСОБА_4

Згідно рішення Роздільнянського районного суду від 06.02.2008 року та технічного паспорту на будинок (виготовленого за замовленням позивача 16.08.2007 року) до складу спадкового майна крім будинку увійшов сарай. Отже, на час інвентаризації об'єктів в 2007 році літня кухня в погосподарчій книзі як об'єкт нерухомості не вказана і за ОСОБА_2 рішенням суду право власності на літню кухню не визнавалось. Згідно довідки Єгорівської сільської ради земельна ділянка під об'єктами нерухомого майна не приватизована, тому до складу спадкового майна не увійшла.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок в с. Мале згідно погосподарчої книги обліковувався за ОСОБА_4 Ділянка під будинком у встановленому законом порядку Єгорівською сільською радою не виділялась, отже у ОСОБА_2 не виникло право на користування земельною ділянкою площею 0,45 га, вказаною в погосподарчій книзі, оскільки спадкодавцям в установленому законом порядку дана земельна ділянка в користування не надавалась і в натурі не відводилась, її межі не встановлювались і відповідними межовими знаками не закріплювались .

У 2006 році до Єгорівської сільської ради із заявою про надання земельної ділянки звернувся ОСОБА_3

Рішенням Єгорівської сільської ради від 27.11.2006 року № 59 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громаді забудови с. Мале Єгорівської сільської ради.

Рішенням Єгорівської сільської ради від 12.02.2009 року № 309 надално у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га. Дана земельна ділянка була відведена в натурі на місцевості з встановленням меж, їй присвоєний АДРЕСА_1. На дану земельну ділянку ОСОБА_3 отримав Державний акт про право приватної власності на землю серії ЯИ № 151464.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно із статтею 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Оскільки, ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_5 ділянка під будинком у встановленому законом порядку у вказаному розмірі Єгорівською сільською радою не виділялась та те, що рішенням Роздільнянського районного суду від 06.02.2008 року до складу спадкового майна крім будинку увійшов лише сарай, а право власності на літню кухню не визнавалось, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що у ОСОБА_2 не виникло право на користування земельною ділянкою площею 0,45 га, вказаною в погосподарчій книзі, оскільки спадкодавцям в установленому законом порядку дана земельна ділянка в користування не надавалась і в натурі не відводилась, її межі не встановлювались і відповідними межовими знаками не закріплювались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що рішення Єгорівської сільської ради від 27.11.2006 року № 59, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громаді забудови с. Мале Єгорівської сільської ради та рішення Єгорівської сільської ради від 12.02.2009 року № 309, яким надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га., прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішень - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз