Справа № 826/14982/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про: визнання протиправними дій по проведенню зустрічної звірки позивача, за результатами якої складено акт від 18.09.2014 року №2874/26-55-22-02/38649551 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ВІКТОРІЯБІЛД" щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.07.2014р. по 31.08.2014р.", та дій щодо внесення змін до усіх інформаційних баз та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих у податковій декларації з ПДВ за липень, серпень 2014 року; та зобов'язання прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість та звіт про суми нарахованої заробітної плати та суми єдиного внеску на соцстрахування за серпень 2014 року, та вилучити з усіх інформаційних баз та облікової картки платника податків внесене коригування показників податкових зобов'язань з ПДВ та податкового кредиту за липень, серпень 2014 року і відновити показники податкових зобов'язань, та заборонити використовувати інформацію, внесену до інформаційних баз до набрання законної сили рішенням у справі (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2014 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача 18.09.2014 року складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки, у якому зазначено, що відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України, ним здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача за період із 01.07.2014 року по 31.08.2014 року.

Відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме відповідно Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 року №1232.

За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання і посадовими особами органу ДПС та особисто вручається суб'єкту господарювання.

Тобто, проведення зустрічних звірок направлено на співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання з метою документального підтвердження господарських відносин із платником податків, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Право на проведення зустрічної звірки у контролюючого органу виникає виключно у тому випадку, коли під час перевірки платника податків виникають сумніви стосовно факту здійснення операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у податкових деклараціях з ПДВ показників податкового кредиту та податкових зобов'язань. Такі сумніви повинні виникати у контролюючого органу виключно у ході перевірки певного суб'єкта господарювання.

У запиті від 03.09.2014 року № 43337/10/2655-15-03-10 не зазначено чим зумовлена необхідність надання інформації та її документального підтвердження.

Згідно з п. 2.2 розділу 2, п. 4.4 розділу 4 наказу ДПА України від 22.04.2011 року №236 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок», необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими особами ДПС за наявності обставин передбачених даними нормативними приписами, проте позивачем не доведено факту встановлення таких обставин.

Суд першої інстанції вірно вказує, що акт від 18.09.2014 року не відповідає зразку форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, який є додатком 3 до Методичних рекомендацій, оскільки містить висновки щодо господарської діяльності позивача, які можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Відображення таких висновків не передбачено чинним законодавством.

В ухвалі ВАС України від 16.06.2014 року у справі №826/17286/13-а (К/800/16973/14) зазначено про відсутність у контролюючого органу повноважень по здійсненню у рамках проведення зустрічних звірок контролю за додержанням податкового законодавства.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до доводів про відсутність позивача за податковою адресою, оскільки у матеріалах справи міститься копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.10.2014 року №19493461, де вказано, що місцезнаходженням позивача є: 01042, м. Київ, Печерський район, вул. Саперне поле, 8.

Згідно з ч. 5 ст. 17, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", в ЄДР містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Щодо зміни показників податкової звітності позивача, то відповідно до ст. 74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Згідно п. 7 Методичних рекомендацій, результати проведеної зустрічної звірки суб'єкта господарювання підлягають врахуванню в результатах перевірки платника податків та долучаються до матеріалів такої перевірки. При цьому, такі результати не можуть бути підставою для внесення змін до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, а тому внесення відповідачем на підставі актів інформації стосовно позивача до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інших інформаційних баз даних органів доходів і зборів, є протиправним.

Щодо розірвання договору №, то суд першої інстанції вірно вказує, що відповідачем розірвано договір у зв'язку з відсутністю позивача за місцезнаходженням, що є порушенням істотних умов договору №, осільки як зазначено вище, доводи відповідача про незнаходження позивача за податковою адресою є помилковими та не можуть враховуватись судами, оскільки це не доведено у встановленому порядку.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, який задовольнив позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача утриматись від вчинення дій, направлених на використання інформації, внесеної до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків відносно контрагентів, задекларованих ТОВ «Вікторіябілд» у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року. Оскільки за вимогами ст.ст.2, 6 КАС України, в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому. Виходячи зі змісту ст.5 КАС України, судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Отже, зобов'язання, встановлені в резолютивній частині рішення суду, не можуть поширюватись на майбутнє. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії або утриматись від таких, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. Саме тому, у задоволенні вимог позивача у цій частині слід відмовити.

Приписами ч.1 ст.195 КАС України, серед іншого встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в порушення вимог ч.2 ст.72 КАС України, не надав належні докази та не зміг повністю обгрунтувати правомірність усіх вимог апеляційної скарги, тому колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги в частині.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова частково прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому постанова суду від 27.10.2014 року підлягає скасуванню в частині, з ухваленням нового рішення, яким адміністративний позов слід залишити без задоволення в частині вимог.

Керуючись ст.ст.41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2014 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання утриматись від вчинення дій, направлених на використання інформації, внесеної до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторіябілд" у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.