Справа № 813/3588/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. Справа № 876/6157/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Матковської З. М.,

з участю секретаря Корнієнко О. А.,

представника позивача Кук М.Р.,

представника відповідача Водолазського Д. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року у справі за позовом Адвокатського об'єднання «Мицик і Партнери» до Львівського міського центру зайнятості про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року Адвокатське об'єднання «Мицик і Партнери» (далі - Позивач, АО «Мицик і Партнери») звернулося до суду з позовом до Львівського міського центру зайнятості (далі - Відповідач, Львівський МЦЗ) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Львівського міського центру зайнятості про відмову у виплаті компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування є протиправним, оскільки частина 3 статті 26 Закону України «Про зайнятись населення» містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті компенсації, у якій відсутня така підстава як подання заяви з пропуском встановленого строку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржив Львівський міський центр зайнятості, подавши на неї апеляційну скаргу. Відповідач зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Як обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на порушення судом норм матеріального права. Вказав, що немає правових підстав для прийняття рішення щодо виплати роботодавцю компенсації на підставі заяви з пропуском двомісячного строку, встановленого для звернення.

Вислухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, який просить задовольнити апеляційну скаргу, представника Позивача, який просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу АО «Мицик і Партнери» №25 від 25 грудня 2013 року за скеруванням Львівського МЦЗ, відповідно до договору №00002 безробітну Кук М. Р. прийнято на стажування на посаді юриста з 25 грудня 2013 року по 27 грудня 2013 року.

Наказом АО «Мицик і Партнери» №27 від 30 грудня 2013 року Кук М. Р. прийнято на роботу на посаду юриста з посадовим окладом згідно штатного розпису.

АО «Мицик і Партнери» для компенсації витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Львівського МЦЗ надіслало відповідну заяву з довідкою від 9 квітня 2014 року.

Львівський МЦЗ листом від 22 квітня 2014 року №09/3265 відмовив позивачу в компенсації, передбаченій статтею 26 Закону України «Про зайнятість населення» та постановою КМУ від 15 квітня 2013 року № 347, посилаючись на те, що така заява не була подана протягом 2-х місяців з моменту працевлаштування Кук М. Р.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про зайнятись населення» до категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належить, зокрема, молодь, яка закінчила або припинила навчання у вищих навчальних закладах (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу.

Відповідно до частини 1 статті 26 цього Закону роботодавцю, який працевлаштовує на нове робоче місце громадян, зазначених у першої статті 14 цього Закону (крім тих, які визначені пунктом 7 частини першої статті 14 ), та яким надано статус безробітного, за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, строком не менше ніж на два роки щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.

Відповідно до пункту 8 Порядку компенсації роботодавцям виплат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітня 2013 року №347, роботодавець, який працевлаштував зареєстрованого безробітного на нове робоче місце, для отримання компенсації подає протягом двох місяців з дня працевлаштування територіальному органу заяву довільної форми. До якої додає довідку за формою, згідно з додатком.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено вичерпний перелік підстав, з наявності яких, державна служба зайнятості відмовляє у виплаті компенсації, а саме, коли роботодавець:

1) має заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

2) визнаний у встановленому порядку банкрутом або стосовно нього порушено справу про банкрутство.

Крім того, ні Законом України «Про зайнятість населення», ні Порядком компенсації роботодавцям витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою КМУ від 15 квітня 2013 року №347 не передбачено такої підстави для відмови у компенсації витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як подання заяви з пропуском встановленого строку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення встановлених процедур як от подання заяви з порушенням встановленого строку, неточності, при наявності законодавчо встановлених та підтверджуючих відповідними документами державних гарантій не можуть бути підставою для відмови в наданні таких гарантій.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення про відмову у виплаті компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 року у справі № 813/3588/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Матковська З. М.

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2015 року