Справа № 643/18260/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 643/18260/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014р. по справі № 643/18260/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18.11.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просив: поновити строк для звернення за захистом порушених прав до Московського районного суду м. Харкова в порядку адміністративного судочинства з адміністративним позовом про виплату пенсії в розмірах, передбачених законом, як інваліду, особі, яка постраждала від аварії на ЧАЕС з 01.01.2014 року; визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не проведення перерахунку основної та додаткової пенсії, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.01.2014; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити основної та додаткової пенсії, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.01.2014 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше сплачених сум (проведених виплат); зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», враховуючи 8-кратний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але своєчасно не сплаченої пенсії, у розмірі, обчисленому згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 159 від 21.02.2001 року за період з 01.01.2014 року по 30.11.2014 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 року адміністративний позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення за захистом порушених прав з 01.01.2014 року. Визнано незаконними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 току по 02.08.2014 року. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити іерерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 (вісьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», враховуючи 6-кратний розмір пенсії ст. 54 ЗУ «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але своєчасно не сплаченої пенсії, у розмірі, обчисленому згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року. У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Виходячи з приписів п.3 ч.1 ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 (а.с.10). Є інвалідом 2 групи по професійному захворюванню, що пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК № 003806. (а.с.11)

Дізнавшись про те, що відповідач невірно нараховував та виплачував державні пенсії (основну та додаткову), позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір призначеної та виплачуваної пенсії не відповідає розміру, установленим Законом № 796-XII, а тому не проведення відповідачем перерахунку пенсії відповідно до цього Закону, є необґрунтованим.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія, це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених з 01.01.2014 року прав на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в законодавчо визначеному розмірі - 18.11.2014 року, тобто, з урахуванням вищенаведених положень, з порушенням (шестимісячного) строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 року в частинах: поновлення позивачу строку звернення за захистом порушених прав з 01.01.2014 року; задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити позивачу основну та додаткову пенсію, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше сплачених сум, за період з 01.01.2014 року по 17.05.2014 року з прийняттям нового рішення про залишення без розгляду зазначених позовних вимог позивача.

При обчисленні розміру основної та додаткової пенсії позивача у 2014 році Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова керувалось положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, стаття 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" може бути застосована відповідачем лише у випадку, коли йдеться про підвищення доплат, пенсій та компенсацій з урахуванням визначення розміру основної та додаткової пенсії позивачу згідно положень ст.ст. 50, 54 цього ж Закону.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Разом з тим, 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491 -VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнані такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011 та 2012, 2013р.р. бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог, постановами Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від 23.11.2011 року були визначені мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року розмір основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен визначатися відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, положеннями Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено обмежень щодо застосування ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин застосування до таких правовідносин з 18.05.2014 року по 02.08.2014 року підзаконного акту - Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка суперечить Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є помилковим.

На підставі Закону України від 31 липня 2014 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03 серпня 2014 року, "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" доповнено п. 6-7, за яким установлено, що у 2014 році норми і положення ст.ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 03 серпня 2014 року надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання державної та додаткової пенсії за період з 18.05.2014 року по 02.08.2014 року у порядку та розмірах, визначних Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо доводів апеляційної скарги, про відсутність порушення прав позивача діями відповідача, оскільки позивач не звертався до пенсійного органу із заявою про перерахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю і рішення про відмову в проведенні такого перерахунку не приймав, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 70 Закону України № 796-ХІІ громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог закону, позивач має право, а не обов'язок звертатися за захистом свого права або до державних органів, або до суду. Проте як відповідач, зобов'язаний проводити виплати, зокрема додаткової пенсії, з дотриманням вимог закону.

Позивач скористався своїм правом на звернення безпосередньо до суду з метою захисту порушеного права. Судом встановлено, що позивачу призначена та виплачується додаткова щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах менших, ніж встановлено ст. 51 Закону № 796-XII, а тому зазначені дії відповідача порушують гарантії соціального захисту, та права позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності вимоги позивача щодо виплатити компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати відповідно до положень Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2001 року № 159 та прийнятого з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, враховуючи наведені положення та ті обставини, що пенсійні виплати, заявлені в позовних вимогах, відповідачем, на час звернення позивача до суду, нараховані не були, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для нарахування та для зобов'язання відповідача провести позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014р. по справі № 643/18260/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом порушених прав з 18.05.2014 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не проведення перерахунку основної та додаткової пенсії, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з 18.05.2014 по 02.08.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 18.05.2014 по 02.08.2014 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, які передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше сплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.01.2014 року по 17.05.2014 року залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Чалий І.С.
Судді(підпис) (підпис) Зеленський В.В. Пянова Я.В.