Справа № 813/430/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року № 813/430/15

о 14 год., 57 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Саковець Б.П., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
до Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, представник - не прибув
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом у якому позивач просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Реєстраційної служби Трускавецького міського Управління юстиції Львівської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Топорович Л.М. № 17822789 від 09.12.2014 року);

- зобов'язати Реєстраційну службу Трускавецького міського Управління юстиції Львівської області здійснити державну реєстрацію та видати свідоцтво про право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1. Спірне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану квартиру є протиправним, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для здійснення державної реєстрації на право власності, відмова державного реєстратора зареєструвати квартиру не може ґрунтуватися на тому, що спочатку потрібно перереєструвати будинок. Також позивач вважає що державний реєстратор не дотримався порядку дій визначених Законом щодо перевірки та аналізу пакету документів, що доданий до заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень. Майнові права згідно акту приймання-передачі від 20.10.2015 року на вказану квартиру позивач прийняв від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ» які належали йому на праві приватної власності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Позиція відповідача - Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області викладена у заперечення на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що в ході розгляду заяви позивача про державну реєстрацію права власності та доданих до неї документів на нерухоме майно, державним реєстратором згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 30657604 від 09.12.2014 року було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФПГ» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю в цілому загальною площею - 5116,5 кв.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання №5266 від 19.02.2015 року в якому попросив розглядати справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

26.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФПГ» (Покупцем) та Публічним акціонерним товариством «ГОТЕЛІ ТРУСКАВЦЯ» (Продавцем) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі № 5423865, за умовами якого Продавець передав, а Покупець прийняв у власність нежитлову будівлю АДРЕСА_1, реєстраційний номер 37807974.

Договір зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, згідно з Витягом № 12408962 від 26.12.2012р., під № 543865.

29.12.2012 видано Витяг про державну реєстрацію прав №37063878, на підставі зазначеного договору купівлі-продажу, нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФПГ» на праві приватної власності.

08.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФПГ» (Орендарем) та Трускавецькою міською радою (Орендодавцем) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку призначення площею 0,3803 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

30.09.2014 року Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської власті №190 «Про присвоєння адреси реконструйованому об'єкту нерухомого майна, по АДРЕСА_1», об'єктам нерухомого майна, житловим приміщенням (квартирам) у будинку за адресою АДРЕСА_1 присвоєно адреси у відповідності з додатком.

Згідно з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації № ЛВ 84 від 05.08.2014 року, реконструкція готелю під багатоквартирний житловий будинок в АДРЕСА_1, вважається закінченим будівництвом об'єкт готовим до експлуатації.

06.10.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФПГ» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) уклали Договір №37, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати належні йому майнові права на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1, у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти вказане майно та платити його вартість в порядку і на умовах визначених цим же Договором.

20.10.2010 року згідно акту приймання-передачі майнових прав Товариство з обмеженою відповідальністю «ФПГ» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), продавець передав належні йому права на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

09 грудня 2014 року № 17822789 державним реєстратором Топорович Л.М. було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану квартиру у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФПГ» зареєстровано право на нежитлову будівлю загальною площею 5116, 5 кв. м. Власнику об'єкта нерухомого майна перед проведенням виділу окремих квартир слід було перевести нежитлову будівлю в житловий багатоквартирний будинок у відповідності до абз. 2 п. 49 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року із змінами і доповненнями, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року із змінами і доповненнями, Кодексом адміністративного судочинства.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; іпотека.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 цього ж Закону, державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями,

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно ст. 15 цього ж Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього ж Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Згідно ч. 7 ст. 16 цього ж Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно п.15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями

Згідно п. 37 цього ж Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

зазначено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються обґрунтування позивача та його представника позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування рішення Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Топорович Л.М. № 17822789 від 09.12.2014 року), оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно, для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно законодавцем передбачено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

З наданих суду представником відповідача копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 30657604 від 09.12.2014 року вбачається, що у розділі «Відомості про об'єкт нерухомого майна» зазначено - Тип майна: нежитлова будівля; Загальна площа: 5116,5 кв. м. станом на 29.12.2012 року право власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФПГ». Жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували факт виникнення, права власності у ТОВ «ФПГ» саме на квартиру АДРЕСА_1, суду не надано. Також суду не надано жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували факт виникнення, переходу до позивача та, у свою чергу, припинення в ТОВ «ФПГ» прав на згадану вище квартиру.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки надані позивачем докази не дають змоги встановити відповідність заявлених прав щодо спірної квартири документам, що їх посвідчують.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Трускавецького міського Управління юстиції Львівської області здійснити державну реєстрацію та видати свідоцтво про право приватної власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Реєстрація прав на нерухоме майно, відноситься до виключної компетенції державного реєстратора, а відтак судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог .

Згідно ст. ст. 49, 70, 71 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Трускавецького міського Управління юстиції Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 10.03.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.