Справа № 826/19519/4
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «БМ «Банк» про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «БМ «Банк» про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 21.11.2014 року ВП №38858828.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом першої інстанції, що на підставі виконавчого напису № 2837 від 13.08.2010 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області виніс постанову від 02.09.2010 року про відкриття виконавчого провадження № 21427775.

Постановою старшого державного виконавця від 28.03.2011 року виконавчий документ виконавчий напис № 2837 від 13.08.2010 повернуто стягувану (ВАТ «БМ Банк»), а виконавче провадження № 21427775 закрито у зв'язку з невнесенням стягувачем авансового внеску.

За заявою ВАТ «БМ Банк» 15.04.2011 року старший державний виконавець повторно відкрив виконавче провадження № 25980822 з примусового виконання виконавчого напису № 2837 від 13.08.2010 року.

В подальшому, 24 травня 2013 року постановою старшого державного виконавця Токаря Д.А. виконавчий документ повернуто ВАТ «БМ Банк», а виконавче провадження № 25980822 закрито у зв'язку з тим, що прилюдні торги з реалізації земельної ділянки не відбулися.

Постановою державного виконавця від 08.07.2013 року повторно відкрито виконавче провадження № 38858828 з виконання виконавчого напису № 2837 від 13.08.2010 року.

Державним виконавцем 21.11.2014 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 857 834,50 грн. у виконавчому проваджені № 38858828, яка була направлена на адресу позивач.

Вирішуючи правомірність спірної постанови, колегія суддів зважає на наступні обставини справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 17 зазначеного Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч. 3 даної статті у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Частинами першою та другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав (частина 3 статті 75 Закону).

Відповідно до частини першої статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

В матеріалах справи відсутні докази, що апелянтом вчинялися дії примусового характеру, направлені на виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення плати за компенсацію вчинюваних дій (виконавчого збору).

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів апеляційної інстанції в повному обсязі підтримує позицію суду першої інстанції, що стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 857 834,50 грн. не може бути більше від вартості майна, що реалізується.

Дослідивши позицію суду першої інстанції та доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та винесене на підставі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах вимог апеляційної скарги ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 11.03.2015 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.