Справа № 806/274/15
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м.Житомир справа № 806/274/15

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Карплюк А.І.,

представник позивача та відповідач у судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

встановив:

20 січня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області (далі - УПФУ в Малинському районі) із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) про стягнення заборгованості зі сплати пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 25 грн 36 коп.

У позовній заяві УПФУ в Малинському районі вказало, що у ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 25 грн 36 коп. Просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФУ в Малинському районі 25 грн 36 коп. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, у клопотанні зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.15).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив (а.с.14).

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Рішенням №133 від 19 листопада 2014 року УПФУ в Малинському районі нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню у розмірі 21 грн 94 коп. за період з 28 серпня 2014 року до 30 жовтня 2014 року на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058-IV) (а.с. 9).

З доданого до рішення розрахунку вбачається, що борг виник 28 серпня 2014 року, датою зарахування є 29 жовтня 2014 року (а.с. 10).

Рішенням №134 від 19 листопада 2014 року УПФУ в Малинському районі нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 грн 42 коп. за період з 15 серпня 2014 року до 30 жовтня 2014 року на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 від 9 липня 2003 року Закону України №1058-IV (а.с. 7).

З доданого до рішення розрахунку вбачається, що борг виник 15 серпня 2014 року, датою зарахування є 29 жовтня 2014 року (а.с. 8).

Таким чином борг і пеня виникли після 1 січня 2011 року.

До 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України №1058-IV, яким визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV, який діяв до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

З 1 січня 2011 року із набранням чинності Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України №2464-VI) зі статті 106 Закону України №1058-IV були виключені частини 1-9, які регулювали застосування до страхувальників фінансових санкцій (підпункт «й» пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464-VI).

Разом з тим, відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Отже, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо стягнення штрафних санкцій та пені, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року.

Правова позиція щодо застосування судами пункту 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №21-318а13 та зводиться до того, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, можуть бути стягнуті лише якщо вони виникли у період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV.

Оскільки заборгованість виникла у відповідача 15 серпня 2014 року та 28 серпня 2014 року (а.с. 8, 10), тобто в період коли пункт 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV не діяв, то нарахована пеня за несвоєчасну сплату такого боргу не може бути стягнута.

Враховуючи наведене та положення частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін