Справа № 816/384/15-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/384/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - Мусієнка П.М.,

представника відповідача - Хорішка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства " Всеукраїнський акціонерний банк " до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинним рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство " Всеукраїнський акціонерний банк " (надалі - позивач, ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ в м. Полтаві) про визнання неправомірними дій щодо прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 та складання податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015, визнання нечинними рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 та податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалися на неправомірність винесених відповідачем рішення про опис майна позивача в податкову заставу та податкової вимоги, оскільки щодо позивача розпочато процедуру виведення з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, під час якої згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У запереченнях посилався на те, що з огляду на отримання інформації про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідачем, керуючись вимогами п. 1.3. ст. 1 та ст. 60 Податкового кодексу України, направлено інформацію позивачу, що оскаржуване рішення і податкова вимога вважаються відкликаними, у зв'язку з чим на час розгляду справи відсутній предмет спору.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідно до якого з 21.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ "ВіЕйБі Банк" з ринку, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року включно. /а.с. 23/

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 року № 128 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено ОСОБА_3 /а.с.11/

11.12.2014 року позивачем направлено лист за вих. № 20/1/3-17965 на ім'я ДПІ у м. Полтаві, яким повідомлено про запровадження у ПАТ "ВіЕйБі Банк" тимчасової адміністрації. /а.с. 9/

17.01.2015 року листом ДПІ в м. Полтаві позивача повідомлено про наявність у ПАТ "ВіЕйБі Банк" податкового боргу в сумі 2 474,01 грн. та необхідність надати податковому органу перелік ліквідного майна, на яке може бути розповсюджене право податкової застави. /а.с. 6/

17.01.2015 року відповідачем винесено податкову вимогу № 122-25 про сплату суми податкового боргу в розмірі 2 474,01 грн. /а.с. 7/

19.01.2015 року начальником ДПІ в м. Полтаві прийнято рішення про опис майна ПАТ "ВіЕйБі Банк" в податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30. /а.с. 8/

Із вказаною податковою вимогою і рішенням про опис майна в податкову заставу позивач не погодився, у зв'язку з чим звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним Законом для правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI.

Так, відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 "Про віднесення ПАТ "ВіЕйБі Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідно до якого з 21.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ "ВіЕйБі Банк" з ринку, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.02.2015 року № 35 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20 березня 2015 року включно.

Згідно з частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Судом встановлено, що оскаржувану податкову вимогу було винесено відповідачем 17.01.2015 року, а рішення про опис майна у податкову заставу - 19.01.2015 року, тобто в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, прийняття рішення про опис майна в податкову заставу та направлення податкової вимоги є складовими процедури примусового стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого для правовідносин тимчасової адміністрації є пріоритетними по відношенню до норм інших нормативно-правових актів, передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідачем також не заперечувалась необгрунтованість вказаного рішення і вимоги.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначав, що з огляду на отримання інформації про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідачем, керуючись вимогами п. 1.3. ст. 1 та ст. 60 Податкового кодексу України, направлено інформацію позивачу, що оскаржуване рішення і податкова вимога вважаються відкликаними, у зв'язку з чим на час розгляду справи відсутній предмет спору.

Надаючи оцінку вказаним запереченням відповідача, суд виходить із наступного.

Відповідно до п.п. 60.1.2 п. 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Положенням даної норми кореспондує пункт 6.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, згідно якого податкова вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування податкової вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити, яким чином процесуально оформлюється рішення про скасування оскаржуваної податкової вимоги, доказів на підтвердження скасування рішення про опис майна в податкову заставу не надав.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем доказів прийняття рішення про скасування податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 суду не надано, крім того, відповідач позов не визнав, а просив відмовити у його задоволенні, суд приходить до висновку, що вказана вимога і рішення не можуть вважатися відкликаними.

Таким чином, податкова вимога № 122-25 від 17.01.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 є протиправними та підлягають скасуванню.

Зважаючи на те, що податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є правовими актами індивідуальної дії, та згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі їх неправомірності, визнаються судом протиправними і скасовуються, суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог про визнання нечинними вищевказаних вимоги і рішення, натомість визнати їх протиправними і скасувати.

Що стосується позовних вимог про визнання дій відповідача щодо прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 та складання податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015 неправомірними, суд виходить з того, що правові наслідки для позивача створюють саме податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу як рішення суб'єкта владних повноважень. Окремих дій, крім винесення податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу, які б порушували права позивача, судом не встановлено.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства " Всеукраїнський акціонерний банк " до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинним рішення та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17.01.2015 року № 122-25.

Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко