Справа № 815/1187/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1187/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 10.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (надалі по тексту - відповідач), в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача в частині самовільної зміни способу і порядку виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області та внесення до постанови від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572 невірної частини резолютивної частини рішення; 2) скасувати постанову від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572 по примусовому виконанню вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області заборгованості у розмірі 1837,27 грн., так як у ній зазначений невірний порядок виконання рішення ДПІ.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.02.2015 року поштовою кореспонденцією з відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області він отримав листа від 06.02.2015 року за № 2798 з якого йому стало відомо що резолютивною частиною вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № Ф-821 від 08.07.2014 року на підставі якої було відкрито виконавче провадження № 45124572 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області заборгованості у розмірі 1837,27 грн. є п. 1, згідно якого вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, однак всупереч п.1 вищезазначеної вимоги, який є резолютивною частиною виконавчого документа, державний виконавець Ковальов С.В. у постанові від 17.10.2014 року виклав іншу резолютивну частину документа, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області заборгованості у розмірі 1837,7 грн. Тобто, на думку позивача, державний виконавець неправомірно на свій власний розсуд змінив спосіб і порядок виконання вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № Ф-821 від 08.07.2014 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладених в позові та в письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, письмових заперечень на позов не подав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон, Закон N 606-XIV), Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08 липня 2010 року, в редакціях, чинних на момент винесення оскаржуваної постанови.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є стороною виконавчого провадження, а саме є боржником за виконавчим провадженням ВП № 45124572.

Суд зазначає, що статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.17 та п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Судом встановлено, що ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області 08.07.2014 року за № Ф-821 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) (а.с. 8), якою відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області вимагає сплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1837,27 грн. Вказана вимога набрала чинності 02.08.2014 року.

У зв`язку з несплатою боржником - ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2014 року № Ф-821, яка набрала чинності 02.08.2014 року, державна податкова інспекція у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області 14.10.2014 року звернулась до начальника відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання вимоги від 14.10.2014 року за вих. № 12502/9/25-16 (а.с. 25).

З наданих з боку відповідача матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що за вказаною заявою ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Ковальовим С.В. винесено постанову ВП № 45124572 від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження, якою на підставі ст.ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. (а.с. 27).

Листом відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 17.10.2014 року № 49602 копію вказаної постанови направлено на адресу позивача до виконання, та на адресу ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області до відома (а.с. 28).

Не погоджуючись із даною постановою та діями відповідача щодо її винесення в частині самовільної зміни державним виконавцем способу і порядку виконання вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № Ф-821 від 08.07.2014 року та внесення до постанови від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження невірної резолютивної частини рішення, він звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд вважає, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження та винесено оскаржувану постанову, а твердження позивача щодо самовільної зміни державним виконавцем способу і порядку виконання вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № Ф-821 від 08.07.2014 року та внесення до постанови від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження невірної резолютивної частини рішення є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не

закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Стаття 22 Закону встановлює строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, та відповідно до частини 1 цієї статті виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 вказаної статті строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

- виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

- виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

- інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.07.2014 року № Ф-821, остання набрала чинності 02.08.2014 року.

При цьому, у п.4 вказаної вимоги зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеного у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 6 вимоги.

Судом вже зазначалось, що відповідно до ч.1 ст.17 та п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

В свою чергу, такий обов'язок на органи державної виконавчої служби покладає, зокрема, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент прийняття вимоги від 08.07.2014 року) рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Так, згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент прийняття вимоги від 08.07.2014 року) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Відповідно до частини 5 вказаної статті 25 Закону вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, з аналізу вказаних положень діючого законодавства вбачається, що вимога ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП №45124572, прийнята на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та в силу цієї ж норми є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою відповідно до п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що вимога ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року складена у точній відповідності із затвердженою формою вимоги про сплату боргу (недоїмки), згідно додатку 5 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (абзац перший пункту 6.4 розділу VI) із зазначенням усіх необхідних даних, визначених для її складення згідно цього додатку та згідно вимог ч.1 та ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу неправомірності дій відповідача та протиправності винесення оскаржуваної постанови на те, що згідно вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року від нього вимагалось сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, однак згідно оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року державний виконавець на свій власний розсуд зазначив у ній про стягнення з позивача як з боржника на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн., з огляду на наступне.

Так, у п.4 вказаної вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеного у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 6 вимоги.

Зміст даного пункту 4 повністю відповідає змісту пункту 4 форми вимоги про сплату боргу (недоїмки), наведеної у додатку 5 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, враховуючи викладене та вимоги ст.17 та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області правомірно зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн.

Таким чином, пред'явлена на примусове виконання вимога № Ф-821 від 08.07.2014 року є виконавчим документом, який відповідав вимогам чинного законодавства, був пред'явлений у встановленому порядку та у визначений законом строк.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 45124572 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, в межах та на підставі, наданих йому законом повноважень, у зв'язку із чим постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45124572 від 17.10.2014 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Таким чином, вимоги позивача про визнання неправомірними дій відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області в частині самовільної зміни способу і порядку виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області та внесення до постанови від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572 невірної частини резолютивної частини рішення є безпідставними, необґрунтованими, документально не доведеними, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 10.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 04 березня 2015 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 06 березня 2015 року.

Суддя С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 10.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 45124572 - відмовити.