Справа № 2а-0870/1109/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Київ К/9991/36950/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби (далі - ДПІ)

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2011

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012

у справі № 2а-0870/1109/11

за позовом відкритого акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» (далі - Товариство)

до ДПІ

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року Товариство звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2011 № /0, та зобов'язати відповідача поновити у картці особового рахунку Товариства суму, що підлягає бюджетному відшкодування у розмірі 294 005 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012, позов задоволено частково; оспорюване податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано; у решті позову відмовлено.

Посилаючись на невідповідність висновків судів вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, ДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові акти обох попередніх інстанцій та повністю відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про протиправне включення позивачем до розрахунку бюджетного відшкодування за травень 2010 року залишку від'ємного значення ПДВ за попередні звітні періоди (а саме - за серпень, жовтень 2009 року).

На обґрунтування своєї правової позиції податковий орган зазначає, що порядок обчислення бюджетного відшкодування, передбачає включення до його розрахунку лише суми ПДВ, віднесені платником до розрахунку від'ємного значення у попередньому податковому періоді.

Приймаючи рішення про задоволення цього позову, суди попередніх інстанцій цілком об'єктивно відхилили зазначені доводи податкового органу як неспроможні.

Так, згідно з визначенням, наведеним у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

На час виникнення спірних правовідносин обчислення розміру належних платнику податку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснювалося в порядку пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом підпункту 7.7.2 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, сума, розрахована за правилами підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до пункту 1.8 статті 1 цього Закону набуває статусу бюджетного відшкодування і підлягає поверненню з бюджету.

У той же час наведені законодавчі приписи не дають підстави для висновку про обмеження суми бюджетного відшкодування показниками податкової звітності певного податкового періоду. Одержання певної суми бюджетного відшкодування є правом, а не обов'язком платника, яке може бути реалізовано у будь-який час у межах строку, встановленого підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Помилок при обчисленні позивачем оспорюваної суми від'ємного значення ПДВ судами не встановлено.

За таких обставин суди обґрунтовано погодилися з доводами позивача про наявність у нього права на одержання оспорюваної суми бюджетного відшкодування ПДВ та правомірно задовольнили позов, скасувавши оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги зазначеного висновку не спростовують. Інша ж оцінка скаржником фактичних обставин зі спору та тлумачення закону не є свідченням судової помилки.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення зі спору учасниками провадження не оскаржуються; з огляду на межі перегляду справи в касаційній інстанції, визначені у частині другій статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для надання правового аналізу висновкам судів у відповідній частині відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби відхилити.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012 у справі № 2а-0870/1109/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько