Справа № 826/2944/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2944/14 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві та представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сортіс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сортіс» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сортіс» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі -відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2013 року № .

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 23 квітня 2014 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року. Так, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сортіс» просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення даного позову в повному обсязі.

На думку апелянтів, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 08 листопада 2013 року № в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток, а саме: основного платежу в розмірі 35 542, 00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 8 885, 50 грн., в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2013 року № залишено без змін.

Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 19 червня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року - скасував в частині відмови у задоволенні позову та прийняв в цій частині нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сортіс» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнив в повному обсязі. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року залишив без змін.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Вищий адміністративний суд своєю ухвалою від 04 вересня 2014 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві задовольнив частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року -скасував, а справу направив на новий судовий розгляд до Київського апеляційного адміністративного суду.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року, Вищий адміністративний суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції були порушені норми процесуального права, не надаючи оцінки застосованим нормам матеріального права, у зв'язку з чим, Київський апеляційний адміністративний суд вважає за необхідне переглянути рішення суду першої інстанції щодо відповідності його нормам як процесуального так і матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що TOB «СОРТІС» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 20.07.2007 року за № 31942, на час проведення перевірки товариство перебувало на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

У періоді, за який проводилась перевірка, TOB «СОРТІС» не реєструвалося платником податку на додану вартість та не отримувало Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

В період з 30.08.2013 року по 10.10.2013 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну планову перевірку TOB «СОРТІС» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами даної перевірки складено Акт № 1427/2202/35265222 від 17.10.2013 року, за змістом якого перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого TOB «СОРТІС» занижено валовий дохід на загальну суму 160 284 978, 00 грн.; пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого TOB «СОРТІС» завищено задекларовані ним валові витрати на загальну суму 142 166, 00 грн.

08 листопада 2013 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у місті Києві, на підставі висновків акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України за порушення вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 39 386 018 грн., з якої сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 37 290 944, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 095 074, 00 грн.

Задовольняючи даний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток, а саме: основного платежу в розмірі 35 542, 00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 8 885, 50 грн. є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 334/94-ВР), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Згідно з пп. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи від операцій, передбачених статтею 7 цього Закону.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Підпунктом 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону № 334/94-ВР визначено, що платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів.

Відповідно до пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги - це: товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України визначено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Також суд зазначає, що приписами пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки контролюючим органом було встановлено заниження валових доходів на загальну суму 160 284 978 грн.

TOB «СОРТІС» в перевіряємому періоді здійснювало операції з купівлі-продажу цінних паперів, які обертаються на ПАТ «Українська біржа» за участю TOB «Український центральний контрагент» та TOB «Біржовий центральний контрагент».

Під час перевірки, контролюючим органом було встановлено, що TOB «СОРТІС» договорів купівлі-продажу на загальну суму 160 284 978 грн. з власниками цінних паперів безпосередньо не було укладено. Первинні документи, а саме договори придбання цінних паперів (акцій, сертифікатів) по наведених операціях до перевірки надані не були.

Для придбання цінних паперів, що обертаються на ПАТ «Українська біржа», грошові кошти з поточного рахунку TOB «СОРТІС» власникам цінних паперів не перераховувалися.

Документи, які підтверджують перерахування грошових коштів власникам цінних паперів у сумі 160 284 978 грн. до перевірки надані не були.

Заборгованість перед власниками цінних паперів, придбаних на ПАТ «Українська біржа» за участю TOB «Український центральний контрагент» та TOB «Біржовий центральний контрагент», відсутня.

Облік цінних паперів, які обертаються на ПАТ «Українська біржа» ведеться на балансовому рахунку TOB «СОРТІС» 352 «Інші поточні фінансові інвестиції».

Отже, з урахуванням вказаних вище обставин контролюючий орган прийшов до висновку, що в перевіряємому періоді TOB «СОРТІС» здійснено придбання цінних папери (акцій, сертифікатів), які не підтверджені платіжними документами та по яких відсутня заборгованість перед власниками цінних паперів (акцій, сертифікатів), що на його думку, призвело до заниження валових доходів на загальну суму 160 284 978 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Як встановлено під час розгляду справи, платником податків протягом терміну проведення перевірки, а також після проведення перевірки не були надані документи, які визначені в акті перевірки, як відсутніми, так як і не було надано підтвердження щодо направлення до контролюючого органу даних документів.

Щодо встановленого під час перевірки факту ненадання позивачем документів в повному обсязі, суд зазначає наступне.

Згідно з абз. шостим п. 153.9 ст. 153 ПК України операції з купівлі-продажу цінних паперів та інших фінансових інструментів, що здійснюються за участю особи, яка провадить клірингову діяльність та виконує функцію центрального контрагента відповідно до вимог Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», не включаються до складу валових доходів та валових витрат даної особи (крім операцій, які здійснюються на користь такої особи).

Отже, особливості оподаткування операцій з цінними паперами позивача залежать від характеру та змісту угод, які ним укладалися.

Як вбачається з пояснень представників позивача, останній здійснював операції з купівлі-продажу цінних паперів на біржах: ПАТ «Українська біржа» та ПАТ «Фондова біржа «ПФТС» у періоді, який перевірявся, на свою користь.

Відповідно до абз. 11 п. 153.9 ст. 153 ПК України первинними документами для підтвердження доходів і витрат за операціями з цінними паперами та деривативами (похідними інструментами), що перебувають в обігу на фондовій біржі, можуть бути оригінали: для торговців цінними паперами - учасників фондової біржі - біржового звіту за звітний період; для платників податку - клієнтів торговців цінними паперами - учасників фондової біржі - звіту торговця цінними паперами, який формується на підставі біржового звіту та договору з таким торговцем.

Тобто, зазначена норма вказує на один із способів підтвердження доходів і витрат платника податків, але не містить заборони щодо можливості застосування інших форм документального підтвердження даних бухгалтерського та податкового обліку позивача.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 (головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок банківських та небанківських фінансових установ управління податкового аудиту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у місті Києві) пояснив, що йому під час перевірки було надано лише виписки з реєстру угод ПАТ «Українська біржа» та біржові звіти, копії яких містяться в матеріалах справи, інших документів на вимогу перевіряючого позивачем надано не було.

З досліджених виписок з реєстру угод ПАТ «Українська біржа» та біржових звітів судом встановлено лише відомості щодо здійснених операцій на ПАТ «Українська біржа» та ПАТ «Фондова біржа «ПФТС», втім вони не містять всіх відомостей, які б вказували на факти чи спростовували їх щодо обставин надання позивачем брокерських послуг на користь третіх осіб.

Матеріали справи не містять жодних письмових доказів (пояснень позивача), які б розкривали під час перевірки відповідачу зміст та стан розрахунків за операціями, які він проводив на ПАТ «Українська біржа» та ПАТ «Фондова біржа «ПФТС».

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне ненадання в повному обсязі позивачем документів до перевірки.

За вказаних обставин, суд вважає правомірним висновок контролюючого органу стосовно того, що TOB «СОРТІС» в перевіряємому періоді здійснено придбання цінних паперів (акцій, сертифікатів), які не підтверджені платіжними документами та по яких відсутня заборгованість перед власниками цінних паперів (акцій, сертифікатів).

Позивачем до письмових пояснень від 15.04.2014 року було додано Висновок TOB «Український центр судових експертиз» № 0490 експертного-економічного дослідження за запитом ПАТ «Українська біржа», складеного 30.12.2011 року (далі - Висновок № 0490), в якому експерт дійшла висновків, що виписка з реєстру угод, укладених на ПАТ «Українська біржа», та біржовий звіт в розумінні Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами, що засвідчують проведення господарських операцій з купівлі-продажу цінних паперів (або операцій з деривативами), на підставі яких відображаються господарські операції як в бухгалтерському, так і в податковому обліках, а також підтверджують розрахунки між сторонами за такими операціями.

В своєму Висновку № 0490, експерт вказує на норми Податкового кодексу України, зокрема на пункт 153.9 статті 153 ПК України, який на підставі Закону України від 07.07.2011 року № 3609-VI був доповнений абзацами четвертим-десятим, де в абзацах восьмому-десятому міститься визначення первинних документів для підтвердження доходів і витрат за операціями з цінними паперами та деривативами (похідними інструментами), якими можуть бути, біржові звіти за звітний період для торговців цінними паперами - учасників фондової біржі.

Однак, суд звертає увагу на те, що дана норма почала діяти з дати набрання чинності Закону України від 07.07.2011 року № 3609-VI, тобто з 06.08.2011 року, та не діяла в період з 01.10.2010 року (дати початку перевіряємого періоду) по 05.08.2011 року, оскільки була відсутня у Податковому кодексі України.

Зважаючи на викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2013 року № в частині визначення суми податкового зобов'язання (в т.ч. застосованих штрафних (фінансових) санкцій), що стосується заниження підприємством валових доходів, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому в цій частині є правомірним.

Разом з тим, висновки контролюючого органу стосовно завищення підприємством валових витрат, є необгрунтованими з огляду на наступне.

01 березня 2009 року між TOB «Гарант-Капітал», перейменоване в TOB «СОРТІС», (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) (далі - Сторони, а кожна окремо - Сторона) був укладений Договір про надання юридичних послуг № 01/03-09 (далі - Договір №01/03-09).

По умовам Договору № 01/03-09, Виконавець зобов'язується надати Замовнику визначені цим Договором юридичні послуги щодо юридичного супроводу укладання Замовником договорів купівлі-продажу цінних паперів та договорів на брокерське обслуговування, юридичних консультацій з питань ліцензійної діяльності, а Замовник зобов'язується оплатити такі послуги (п. 1.1 Договору № 01/03-09).

На підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається акт про надання послуг, який підписується Сторонами цього Договору (п. 1.2 Договору № 01/03-09).

29 грудня 2009 року та 03 вересня 2010 року між Сторонами були укладені Додаткові угоди, відповідно № 1 та № 2.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_4 були надані юридичні послуги Замовнику, про що Сторонами складені та підписані наступні Акти прийому-передачі наданих послуг:

- акт прийому-передачі наданих послуг в жовтні 2010 року від 25.10.2010 року;

- акт прийому-передачі наданих послуг в листопаді 2010 року від 23.11.2010 року;

- акт прийому-передачі наданих послуг в грудні 2010 року від 07.12.2010 року.

Варто зазначити, що до кожного акту прийому-передачі наданих послуг додаються додатки № № 1, 2, а саме звіти про надані послуги ФОП ОСОБА_3 та специфікації послуг, в яких детально розкрита інформація про зміст та обсяг наданих юридичних послуг.

Таким чином, встановивши реальність наданих ФОП ОСОБА_3 юридичних послуг, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи контрагента позивача, суд встановив, що вони складені у відповідності до приписів Закону № 996-ХІУ, Положення № 88.

Проте, відповідач, під час проведення перевірки, на надав належної оцінки наявним первинним документам. Інших доказів сумнівності угод позивача з даним контрагентом, відповідачем не надано.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, суд вважає, що визначення суми податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в частині, що стосується заниженого податку на прибуток у загальній сумі 35 542,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8 885,50 грн. (25% від суми основного платежу) було здійснено відповідачем неправомірно, що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2013 року № у вказаній вище частині.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сортіс» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 02.03.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.