Справа № К/9991/96382/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ К/9991/96382/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника відповідача Величко І.В.,

прокурора Бараненка І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Авіс» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011 по справі №2270/6786/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Авіс» до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача - Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області, за участю Прокуратури Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника відповідача та прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Авіс» до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача - Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області, за участю Прокуратури Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «Авіс» 17.12.2011 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 21.03.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, пункту 11.29 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1999 «Про порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операції з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено перевірку Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «Авіс» з питань правомірності визначення заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість за період з 01.12.2006 по 31.01.2007.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів 7.7.1, 7.7.11 пункту 7.7 статті 7, пунктів 11.21, 11.29 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість», що полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту, який відображений у загальній декларації з податку на додану вартість від 20.01.2007 №76127, суми податку в розмірі 1416666,67грн. у зв'язку із здійсненням попередньої оплати Товариству з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» за будівельні роботи по реконструкції пташників.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» було укладено договір від 30.11.2006 №162 про реконструкцію об'єктів нерухомості (пташників № 2, № 3, № 6). Позивачем здійснено попередню оплату за будівельні роботи в розмірі 8500000,00грн., в тому числі ПДВ 1416666,67грн. Зазначену суму ПДВ позивачем віднесено до складу податкового кредиту та включено до загальної податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2007 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 27.03.2007 №2083 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2007 №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1416667,00грн.

Пунктом 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, зокрема, що сума податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання зазначених коштів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11.29 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» до 1 січня 2008 року зупинити дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1.2 розділу 1 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166, платники податку, у яких згідно чинного законодавства суми ПДВ повністю залишаються в розпорядженні цих платників податку для цільового використання, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, установлених вказаними пунктами.

Згідно з пунктом 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлених на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 26.02.1999 №271, на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з ПДВ з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємством молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подає її до органів державної податкової служби. Одночасно з декларацією з ПДВ за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації довідку про цільове використання сум ПДВ за попередній звітний період, форма та зміст якої визначаються ДПА за погодженням із Міністерством аграрної політики. Залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з ПДВ з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою ПДВ, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою ПДВ, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми ПДВ до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету в безспірному порядку. Зазначений окремий рахунок сільськогосподарський товаровиробник повинен відкрити протягом одного звітного періоду. Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації, тобто від'ємна різниця між сумою ПДВ, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою ПДВ, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

З аналізу зазначених норм вбачається, що при визначенні об'єкта оподаткування платник ПДВ, який підпадає під дію пункту 11.29 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість», і податкове зобов'язання, і податковий кредит декларує за спеціальною (скороченою) податковою декларацією. Оскільки позивач, реалізовуючи продукцію, на підставі зазначеної норми не сплачує цей податок до бюджету, а декларує податкові зобов'язання за спеціальною податковою декларацією, використовуючи кошти відповідно до Порядку акумуляції, то й податковий кредит із ПДВ, сформований за операціями із придбання основних засобів і послуг, має включатися до тієї самої декларації та, відповідно, зменшувати суму, що залишається в його розпорядженні.

Враховуючи викладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Авіс» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011 по справі №2270/6786/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 238, 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ Г.К. Голубєва