Справа № П/811/127/15
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № П/811/127/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання : Таранухи Т.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Кац-Філімончук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі- позивач, ІФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ Міндоходів у Кіровоградській області №, № та № від 06.10.2014 року на загальну суму 17974,40 грн. та визнати протиправним і скасувати рішення про скасування свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані рішення винесено відповідачем на підставі акту перевірки № 2/11-28-22/НОМЕР_1 від 22.09.2014 року та протоколу №22 від 06.10.2014 року про вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 -1 КУпАП. Позивач зазначає, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2014 року по справі №404/8853/14-п провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

За таких обставин позивач вважає, що оскільки податкові повідомлення - рішення прийнято також і на підставі протоколу, який рішенням суду скасований, тому вказані рішення теж підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення згідно викладеного у позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, надавши суду заперечення на позов, які обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийнято на підставі та в межах норм закону.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 03.03.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 08.03.2015 р., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості суб'єкта господарювання 10.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Як визначає підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин /зазначених даною статтею/.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України встановлює, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органів державної податкової служби, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З наведених вище правових норм випливає, що дотримання порядку здійснення та обігу підакцизних товарів, зокрема коньяку "Кримський", може бути перевірено лише під час проведення фактичної перевірки, а застосування фінансових санкцій за порушення норм законодавства з питань регулювання обігу алкогольних напоїв є можливим на підставі відповідного акта перевірки, про що наголошено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2014 року №К/800/30584/14.

Працівниками Головного управління ДФС у Кіровоградській області 17.09.2014року проведено фактичну перевірку за дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів літнього кафе, що розташовано за адресою - м. Кіровоград, АДРЕСА_1 що належить суб'єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1, результати якої оформлено актом №2/11/28/22/НОМЕР_1 від 23.09.2014р.

Перевіркою зафіксовано не проведення розрахункової операції через РРО на повну суму покупки та не видача розрахункового документу встановленого зразка на суму 31,00 грн., реалізацію алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, а саме в ході контрольної розрахункової операції придбано слабоалкогольний напій "Ром-кола" 0,33л та коньяк "Кримський", 50 г за ціною 15,00 грн. та 9,00 грн. відповідно, здійснення підприємницької діяльності без сплати збору та провадження певних видів підприємницької діяльності та без отримання відповідного торгового патенту (а.с. 38-39).

Таким чином перевіркою встановлено порушення:

- не застосування реєстратора розрахункових операцій під час здійснення розрахункових операцій та не видача документу встановленого зразка, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів",

- реалізація 50 г коньяку "Кримський" за ціною 9,00 грн. та 1 пляшку слабоалкогольного напою "Ром-кола" 0,33 л за ціною 15,00 грн. без наявності ліцензії, чим порушено вимоги ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"

- здійснення підприємницької діяльності без сплати збору за провадження певних видів підприємницької діяльності без отримання відповідного торгового патенту, чим порушено ст.267 "Збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності" Податкового кодексу України.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 155-1 КУпАП було закрито за відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу правопорушення (а.с.24).

Кіровоградською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області сформовано:

- податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2014р., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 1 (одна) грн. (а.с.12);

- податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2014р., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 17000(сімнадцять тисяч) грн. (а.с.13);

- податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2014р., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 974,40 (одна) грн. (а.с.14).

- рішення № 88//17-06 від 01.10.2014 року, яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку (а.с. 29,30).

Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Так, згідно зі статтею 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Статтею 15-3 Закону № 481/95-ВР передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Положення аналогічного змісту викладені в Правилах роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854 (далі - правила роздрібної торгівлі), що визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком шампанським та іншими алкогольними напоями.

Правила роздрібної торгівлі поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України, які зареєстровані у встановленому порядку та мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на момент перевірки ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не мав.

Згідно з матеріалами перевірки літнього кафе, яке розташовано за адресою - АДРЕСА_1 яке належить позивачу, встановлено, що продавцем зазначеного кафе ОСОБА_4 17.09.2014 року реалізовано слабоалкогольний напій "Ром-кола", 0,33 л (1 пляшка) та коньяк "Кримський", 50 гр. на розлив без наявності у позивача статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, що підтверджується актом перевірки №2/11/28/22/НОМЕР_1 та актом проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг) від 17.09.2014р.(а.с.42).

Факт реалізації підтверджено також поясненнями ОСОБА_4, яка пояснила, що реалізовувала спирті напої без відома позивача, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем (а.с. 39 зв.бік).

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 була лише стажером, а не продавцем, трудові відносини ФОП ОСОБА_1 не оформив, а тому відповідати за незаконну реалізацію спиртних напоїв не повинен.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що була здійснена фактична перевірка, були вручені наказ, повідомлення на перевірку. Продавцем здійснювалася реалізація алкогольних напоїв, які перебували на видному місці. Після фактичної купівлі товару, який зазначений у акті перевірці, продавцем було повідомлено, що знаходиться на стажуванні, але іншого продавця під час перевірки не було, окрім продавця - стажера(зі слів), реалізацію ніхто не здійснював.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Перевіркою зафіксовано не проведення розрахункової операції через РРО на повну суму покупки та не видача розрахункового документу встановленого зразка на суму 31,00 грн.(стор. 2 Акту перевірки).

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року № 790 "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (надалі -Порядок).

Відповідно п.5 зазначеного Порядку підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Також зазначеним Порядком встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Згідно п. 8 Постанови КМ України від 02.06.2003 року № 790, порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

При цьому, з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України, далі - ПК України) у контролюючих органів в розумінні ПК України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання, оскільки відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX ПК України ("Перехідні положення") нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу, з чого вбачається, що будь-які норми, що прийняті до набрання чинності ПК України, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

А оскільки ст.113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи (в тому числі, на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України), то контролюючий орган, розрахувавши суму грошового зобов'язання (якою є, в тому числі, штрафна санкція за порушення вимог іншого законодавства, пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України) - такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків саме податкове повідомлення-рішення, у відповідності до п.58.1 ст.58 ПК України.

Виходячи з наведених приписів законодавства, податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 06.10.2014 року № прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, сума застосованого штрафу визначена у відповідності до вимог Закону 481/95-ВР, в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання оскарженого податкового повідомлення - рішення протиправним та скасування.

Приписами п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачають, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

За змістом ст.2 означеного закону розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що належним доказом факту продажу товару суб'єктом господарювання, який застосовує у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій, є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек)

Факт реалізації без видачі розрахункової квитанції на суму 31,00 грн. підтверджено актом проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг) (а.с.42).

Таким чином, відповідач правомірно застосував до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію у розмірі 1,00 грн. за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу".

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними у цьому Законі видами підприємницької діяльності.

Частинами 1, 2, 3 статті 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачено, що патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" торговий патент повинен бути розміщений: на фронтальній вітрині магазину, а у разі її відсутності - біля касового апарату; на фронтальній вітрині малої архітектурної форми; на табличці - для автомагазинів, розвозок та інших видів пересувної торговельної мережі, а також для лотків, прилавків та інших видів торгових точок, відкритих у відведених для торговельної діяльності; у пунктах обміну іноземної валюти; у приміщеннях для надання послуг у сфері грального бізнесу та надання побутових послуг.

Торговий патент має бути відкритим та доступним для огляду.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 здійснював свою діяльність без відповідного торгового патенту.

Статтею 8 Закону про патентування передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону несуть відповідальність у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Таким чином, Кіровоградською ОДПІ правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 974,40 грн. згідно рішення про застосування штрафних санкцій від 06.10.2014 р. № .

Суд вважає безпідставним та необґрунтованим зауваження позивача про протиправність оскаржуваних рішень, оскільки постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155-1 КУпАП, закрито за відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу правопорушення, так як в даному провадженні предметом розгляду не є адміністративне правопорушення, в даному випадку розглядається справа про притягнення до фінансово-правової відповідальності шляхом накладення фінансових санкцій у вигляді штрафу на фізичну особу-підприємця.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що особа, яку перевіряючі вважали продавцем, не оформлена на цю посаду, не мала повноважень щодо продажу товару в ньому з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що працівниками Головного управління ДФС у Кіровоградській області за висновками проведеної перевірки було складено акт № 2/11/28/22/НОМЕР_1 від 23.09.2014 року, відповідно до якого перевіркою було встановлено факт продажу алкогольних напоїв без наявності ліцензії, будь яких зауважень на акт перевірки зазначено не було.

Відповідальність за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" несе не особа, яка здійснила реалізацію товару, а суб'єкт господарювання, в даному випадку позивач.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного

З урахуванням норм ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову, з огляду на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від , № та № від 06.10.2014 року були прийняті відповідачем обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимоги скасувати рішення про скасування свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.3 п.299.1ст.299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно п.299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

В судовому засіданні відповідачем доведено факт порушень з боку відповідача, а тому податковим органом правомірно прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за №88//17-06 від 01.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до чч.1,ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

З урахуванням вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду підпис О.С. Петренко

Згідно з оригіналом