Справа № 802/4096/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/4096/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Панченка Тараса Дмитровича,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Бойка А.М.,

представника третьої особи: Армашули С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі - позивач) із адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 27 жовтня 2014 року він звернувся до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (господарський двір), яка розташована: АДРЕСА_1, за межами населеного пункту.

За результатом розгляду зазначеного клопотання відповідач, листом № 31-2-0.3-10215/2-14 від 24.11.2014 року, відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивуючи відмову тим, що, відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, які введено в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, територіальним органом Держземагенства направлено запит до органів місцевого самоврядування щодо висловлення позиції про можливість надання зазначених земель. Разом з тим, листом від 09.11.2014 року № 518, Голубецька сільська рада не погодила надання зазначеної земельної ділянки у власність, в зв"язку з проходженням через неї автомобільної дороги. Зважаючи на викладене, відповідач дійшов висновку про недоцільність проводити рекультивацію зазначеної земельної ділянки і освоювати її для інтенсивного використання в сільському господарстві. Крім того, відповідач наголосив, що надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства може розглядатись за відсутності на ній промислових об'єктів.

Позивач вважає, що така відмова відповідача є протиправною, оскільки суперечить положенням Конституції України та нормам земельного законодавства, якими врегульовано порядок передачі у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Протиправність даної відмови позивач мотивує положеннями статей 33. 116. 118, 121, 122 Земельного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення (а.с. 27-29 ), в яких вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, діяв у відповідність до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог також заперечував, обгрунтовуючи заперечення інформацією, викладеною в листі Голубецької сільської ради від 09.11.2014 року № 518.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази суд встановив наступне.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (господарський двір), яка розташована: АДРЕСА_1, за межами населеного пункту.

Головне управління Держземагенства у Вінницькій області, листом № 31-2-0.3-10215/2-14 від 24.11.2014 року, відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивуючи відмову тим, що, відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, які введено в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, територіальним органом Держземагенства направлено запит до органів місцевого самоврядування щодо висловлення позиції про можливість надання зазначених земель. Листом від 09.11.2014 року № 518 Голубецька сільська рада не погодила надання зазначеної земельної ділянки у власність, в зв"язку з проходженням через неї автомобільної дороги. Зважаючи на викладене, відповідач дійшов висновку про недоцільність проводити рекультивацію зазначеної земельної ділянки і освоювати її для інтенсивного використання в сільському господарстві. Крім того, відповідач наголосив, що надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства може розглядатись за відсутності на ній промислових об'єктів.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

З огляду на зміст оскаржених дій предметом доказування в даній справі є правомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Набуття і реалізація права власності на землю громадянами регламентовано главою 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Згідно частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року №40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 року за №260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Частинами 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, як вбачається з вище викладеного, чинне законодавство встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою посилаючись на проходження по земельній ділянці орієнтовною площею 1,0 га, що є предметом спору в даній справі, автомобільної дороги, а також враховуючи наявність на земельній ділянці промислового об'єкта.

Враховуючи пояснення представника відповідача, судом було досліджено викопіювання з чергового кадастрового плану Голубецької сільської ради, які були надані відповідачу разом із клопотанням ОСОБА_4 від 27 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та встановлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 1,0 га, відмова в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою якої є предметом розгляду в даній справі, відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення (господарський двір) та розташована за межами населеного пункту АДРЕСА_1 ( а.с. 11 ). З наданого викопіювання не встановлено наявності на вказаній земельній ділянці автомобільної дороги, на наявність якої посилався відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить об'єкт нерухомого майна ( пожежне депо ), який розташований на земельній ділянці, що знаходиться на АДРЕСА_1, відносно якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04 листопада 2010 року та витягом про державну реєстрацію прав від 15 листопада 2010 року ( а.с. 12-13, 25-26 ).

Відповідно до частини 2 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. «а» ст. 22 ЗК України).

Окрім того, в частині 1 статті 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» зазначено, що до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Таким чином, чинне законодавство України не містить заборони щодо набуття громадянами України у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених ст. 121 ЗК України, за рахунок земель сільськогосподарського призначення на яких розташовані об'єкти нерухомого майна (господарські будівлі), що належать їм на праві власності.

Враховуючи, що вищезазначена будівля розміщена на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, раніше належала сільськогосподарському товариству, та використовувалась як пожежне депо молочного комплексу №1, суд приходить до висновку, що вказаний об'єкт нерухомого майна не є промисловим об'єктом, а являється господарською будівлею ( а.с. 25 - 26 ).

А відтак, суд критично ставиться до посилань представника відповідача, як на підставу для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на лист Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області №518 від 09 листопада 2014 року, в якому останнім запропоновано надати позивачу вищезазначену земельну ділянку на умовах оренди для обслуговування об'єкту нерухомості, якій розміщений на даній земельній ділянці та знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 ( а.с. 31 ).

Враховуючи приписи ст. 22, 121 Земельного кодексу України, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача на час розгляду клопотання позивача від 27.10.2014 року законодавчо визначених підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Крім того, суд зазначає, що надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області не означає автоматичного набуття особою права власності на дану земельну ділянку.

Точна площа, місце розташування та конфігурація бажаної земельної ділянки має визначатись в процесі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в подальшому погоджуватись з органами державної влади.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача, викладена у листі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 24 листопада 2014 року №31-2-0.3-10215/2-14, щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, яка розташована: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) є протиправною, а позовні вимоги в цій частині - обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Водночас, суд зазначає, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність, зокрема, для ведення особистого селянського господарства врегульовано главою 19 Земельного кодексу України.

Саме на територіальні органи Держземагенства України покладено обов'язок щодо розгляду клопотань заявників про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, надання відповідного дозволу або вмотивованої відмови.

Враховуючи, що суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є неправомірними, то також підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов'язання Головного управління Держземагенства у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 27 жовтня 2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ч. 1 ст. 94 КАС України, в силу якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), викладену у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 24.11.2014р. за № 31-2-0.3-10215/2-14.

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 27 жовтня 2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя / підпис / Заброцька Людмила Олександрівна

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар