Справа № 2а-3830/12/1370
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/16386/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Бутенка В.І.,

Швеця В.В.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 19 квітня 2012 року № 41-о/с-01-07 «Про звільнення ОСОБА_4.», поновити її за посаді начальника Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області з 19 квітня 2012 року та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року в позові відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року.

ОСОБА_4 не погодилась з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року і звернувся до суду з касаційною скаргою, в який просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

Відповідно до розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 06 січня 2011 року № 3-о/с-01-07 ОСОБА_4 була призначена на посаду начальника Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області.

Розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 19 квітня 2012 року № 41-о/с-01-07 ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади відповідно до п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків.

Як зазначено в даному розпорядженні, підставами звільнення були: догана (розпорядження голови райдержадміністрації від 26.10.2011 року № 192 к/01-48), акт за результатами перевірки фінансового управління райдержадміністрації використання бюджетних коштів на виплату зарплати за 9 місяців 2011 року, акт про відмову ОСОБА_4 дати пояснення по факту виявлених фінансових порушень, лист-погодження заступника голови-керівника апарату Львівської ОДА Груника І.С. від 18.04.2012 року № 5/13-3558/0/2-12/4-21, лист-погодження начальника головного управління освіти і науки Львівської ОДА Брегіна М.Г. від 05.04.2012 року №8-11/1181.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 19 квітня 2012 року № 41-о/с-01-07 щодо звільнення ОСОБА_4 із займаної посади.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходили з правомірності дій відповідача, оскільки після притягнення до дисциплінарної відповідальності (дисциплінарне стягнення не зняте і не погашене) ОСОБА_4 знову допустила порушення трудової дисципліни.

При цьому суди попередніх інстанцій, перевіривши дотримання відповідачем процедури та порядку звільнення позивачки, прийшли до правильного висновку про відсутність порушень з боку відповідача при звільненні позивачки та навели відповідні мотиви.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, на підставі наступного.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З урахуванням положень статті 147 КЗпП України звільнення за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Відповідно до частини 2 статті 149 КЗпП за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі доручення голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 13.10.2011 року, 17.10.2011 року комісією адміністрації було проведено перевірку стану кадрової роботи у Відділі освіти райдержадмінстрації, за результатами якої була складена довідка, в якій зазначено, що відділом освіти не забезпечено виконання пропозицій, які було надано за наслідками перевірки 06 червня 2011 року, а саме: при здійсненні функцій, пов'язаних з кадровою роботою, не дотримуються вимоги Положення про роботу з кадрами в центральних і місцевих органах державної виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.1995 року № 474, та Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.1997 року № 1153, зокрема, не заведено інструкції з діловодства, журналу реєстрації заяв працівників, заяви не реєструються, у візах на заявах не вказано конкретного виконавця, дати візи та терміну виконання; не створено експертну комісію відділу та не затверджено положення про її роботу; відсутня номенклатура справ та інструкція з діловодства відділу на 2011 рік; не інстальована та не функціонує електронно-інформаційна система «Картка» та не призначено відповідального за її впровадження.

На підставі даної довідки розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 26 жовтня 2011 року № 192-К/01-48 позивачу за порушення, вчинені при веденні кадрової роботи у відділі, було оголошено догану.

З врахуванням зазначеного, суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачем при звільненні позивача з посади начальника Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області не допущено порушень трудового законодавства, оскільки на час звільнення ОСОБА_4 було чинним дисциплінарне стягнення у вигляді догани, застосоване до позивача розпорядженням від 26.10.2011 року, що свідчить про систематичність порушення нею трудової дисципліни.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.І. Бутенко

В.В. Швець