Справа № 2а-3964/10/1970
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2015 року м. Київ К/800/48198/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Зайця В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року

у справі № 2а-3964/10/1970

за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області

до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи: ОСОБА_4, Бережанська міська рада,

про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області (далі - ІДАБК у Тернопільській області) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила прийняти рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити дотримання діючих протипожежних розривів шляхом проведення перебудови будинку, що знаходиться за адресою вул. Шевченка, 129, м. Бережани, Тернопільська обл.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування судами обставин справи, просить рішення судів скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що матеріалами перевірки встановлено, що будівництво будинку здійснювалось без дозволу ІДАБК у Тернопільській області, без відповідної проектної документації, про що відносно позивач складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про адміністративне правопорушення у сфері містобудування, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того вказує на листи ГУМНС України в Тернопільській області та Бержанської міської ради, в яких йдеться про порушення відповідачем норм ДБН.

В запереченнях на касаційну скаргу, що надійшли на адресу суду, відповідач вказує на безпідставність доводів позивача, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів - без змін.

Сторони, їх представники в судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено такі обставини. П. 1 рішення виконавчого комітету Бережанської міської ради від 29 березня 2005 року № 57 ОСОБА_2 надано дозвіл на реконструкцію та добудову незавершеного будівництвом господарського будинку під двоповерховий житловий будинок, що знаходиться по вул. Шевченка, 129, м. Бережани, Тернопільська область. Підпунктом 1.1 вказаного рішення визначено, що до виконання будівельних робіт приступити після виготовлення проектно-технічної документації та погодження її у встановленому законодавством порядку.

До зазначеного рішення від 29 березня 2005 року № 57 долучено схему розміщення господарського будинку, який підлягає реконструкції під житловий будинок по вул. Шевченка, 129, м. Бережани, Тернопільська область, де вказано розрив 2 м. від існуючої будівлі по вул. Шевченка, 131 в м. Бережани до будівлі, яка підлягає реконструкції.

В подальшому будівництво будинку проводилося без дозволу інспекції державного архітектурно будівельного контролю на виконання будівельних робіт.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області у справі за позовом ОСОБА_2 до Бережанського міжрайонного БТІ про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва визнано за ОСОБА_2 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1

У рішенні суду вказано, зокрема, що згідно оцінюючого акту Бережанського міжрайонного БТІ готовність житлового будинку спорудженого позивачем станом на 10 січня 2006 року становить 71%, та частина робіт, яка ще залишається не виконаною відповідно до проекту, є незначною.

У травні 2006 року зазначений незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна на підставі договору дарування, зареєстрованого за № 1705, ОСОБА_2 був подарований ОСОБА_3, який згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 червня 2006 року, є власником вказаного будинку. Виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. На підставі рішення Бережанської міської ради від 18 березня 2010 року № 1000 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 066353 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

28 вересня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області складено протокол № 64-01/10 про адміністративне правопорушення за ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із змісту якого видно, що в порушенням ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» без дозволу інспекції на виконання будівельних робіт, без відповідної погодженої проектної документації ОСОБА_2 самовільно проведено будівельні роботи з будівництва житлового будинку.

Постановою про адміністративне правопорушення у сфері містобудування № 64-01/10 від 30 вересня 2010 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинене правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

07 жовтня 2010 року відповідачем отримано експертний висновок державного пожежного нагляду від № 108, відповідно до якого проведеною експертизою правильності і повноти виконання протипожежних вимог діючих нормативних актів у проектно-кошторисній документації (69-2005) порушень вимог пожежної безпеки не виявлено.

Листом Головного управління МНС України в Тернопільській області від 26 листопада 2010 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що фахівцями ГУ МНС України в Тернопільській області в результаті перевірки встановлено, що будинок ОСОБА_2 збудований з порушенням вимог таблиці 1 Додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» (протипожежний розрив між житловими будинками повинен становити від 6 до 8 метрів), фактично зафіксовано відстань між будівлями 2 м.

Однак, зазначено, що в представленій на розгляд проектній документації (69-2005), яка отримала позитивний експертний висновок від 07 жовтня 2010 року № 108, передбачалося будівництво в межах існуючих фундаментів господарської будівлі, що не суперечить вимогам примітки 7 таблиці 1 Додатку 3.1. ДБН 360-92**.

ІДАБК у Тернопільській області 29 листопада 2010 року відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на виконання будівельних робіт у зв'язку невідповідності поданих документів Постанові КМУ «Деякі питання видачі дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт» від 30.09.2009 р.

З урахуванням наведеного, ІДАБК у Тернопільській області звернулась до суду з даним позовом про зобов'язання ОСОБА_2 забезпечити дотримання діючих протипожежних розривів шляхом проведення перебудови будинку.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодися суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт відсутності у відповідачів дозволу на виконання будівельних робіт автоматично не підтверджує здійснення будівництва з істотним порушенням будівельних норм і правил та істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб. Позивачем не надано достатніх і допустимих доказів, які б обґрунтовували істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил при здійсненні реконструкції та добудови незавершеного будівництвом господарського будинку під двоповерховий житловий будинок.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів та зазначає наступне.

Позов ІДАБК у Тернопільській області подано до суду на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України з посиланням на лист Головного управління МНС України в Тернопільській області від 26 листопада 2010 року, в якому йдеться про те, що будинок ОСОБА_2 збудований з порушенням вимог таблиці 1 Додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» (протипожежний розрив між житловими будинками повинен становити від 6 до 8 метрів), фактично зафіксовано відстань між будівлями 2 м.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для застосування заходів, передбачених вказаною нормою, до особи, яка здійснила будівництво, є істотне відхилення від проекту, який повинен суперечити інтересам суспільства чи порушувати права інших осіб, а також істотне порушення будівельних норм і правил, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Відповідно до Додатку 3.1 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92», затвердженого Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 року за № 44 (далі - ДБН 360-92**) протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками промислових підприємств, багатоповерховими гаражами треба приймати за таблицею 1 (числівник), а між виробничими, сільськогосподарськими будинками, спорудами - відповідно до вимог чинних норм.

Протипожежні відстані від житлових, громадських, адміністративно-побутових будинків промислових підприємств, багатоповерхових гаражів до виробничих, сільськогосподарських будинків і споруд треба приймати згідно з таблицею 1 (знаменник).

П. 3.25* ДБН 360-92** визначає протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1).

Відповідно до таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** визначено мінімальні протипожежні відстані між об'єктами будівництва, при цьому встановлено, що мінімальні відстані між об'єктами І та II категорії складності потрібно приймати не менше 6 м.

Однак, в примітці 7 до вказаного додатку 3.1 ДБН 360-92** зазначено, що при проектуванні та будівництві нових індивідуальних садибних будинків та господарських споруд, а також при повній їх перебудові в межах однієї садиби (зміна місця розташування, площі забудови, об'єму та поверховості будинку) в умовах забудови, яка склалася, відстані між житловими будинками та громадськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1.

Часткова реконструкція житлових будинків та господарських споруд на окремих садибних ділянках, які побудовані за раніше чинними нормативами, допускається за погодженням з місцевими органами архітектури і містобудування, державного пожежного та санітарного нагляду. В цьому випадку перебудова житлових будинків, їх господарських будівель та гаражів можлива за умови збереження існуючих відстаней між будівлями.

З урахуванням наведених норм, слідує висновок, що в разі здійснення реконструкції, перебудови будинку, який побудований за раніше чинними нормативами, та реконструкція якого погоджена з місцевими органами архітектури і містобудування, державного пожежного та санітарного нагляду, така реконструкція, перебудова можлива за умови збереження існуючих відстаней між будівлями.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі, здійснюючи перебудову будинку відповідно до проектної документації (69-2005), яка отримала позитивний експертний висновок державного пожежного нагляду від 07 жовтня 2010 року № 108, не порушили вимоги таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92**.

Аналогічна позиція викладені і в листі Головного управління МНС України в Тернопільській області від 26 листопада 2010 року, що в представленій на розгляд проектній документації (69-2005), яка отримала позитивний експертний висновок від 07 жовтня 2010 року № 108, передбачалося будівництво в межах існуючих фундаментів господарської будівлі, що не суперечить вимогам примітки 7 таблиці 1 Додатку 3.1. ДБН 360-92**.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, судами вірно спростовано доводи позивача та зазначено, що факт відсутності у відповідачів дозволу на виконання будівельних робіт не є безумовною обставиною, що підтверджує здійснення будівництва з істотним порушенням будівельних норм і правил та істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб. При цьому, інших доказів, які б могли підтвердити істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил при здійсненні реконструкції та добудови незавершеного будівництвом господарського будинку під двоповерховий житловий будинок, позивачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні. Доводи касаційної скарги, не спростовують висновки судів та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: