Справа № 806/3907/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року м. Житомир справа № 806/3907/14
категорія 6.3
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гуріна Д.М.,
секретар судового засідання - Галайба І.Б. ,
за участю: прокурора - Магідіна Б.В., представника Міністерства оборони України - Панасюка В.М., представників Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод": Кайдановича Е.Й., Слівінського А.О., решта осіб, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області, Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, треті особи: Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" Державного концерну "Укроборонпром", ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
21 серпня 2014 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Житомирський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України із позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - Новогуйвинська селищна рада), Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області (далі - Реєстраційна служба Житомирського РУЮ), Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (далі - КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації»), третя особа - Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» Державного концерну «Укроборонпром» (далі - ДП «Житомирський бронетанковий завод»), про скасування свідоцтва, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
У позовній заяві прокурор вказав, що прокуратурою у воєнній сфері за результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідно до акта комісії про прийом в експлуатацію закінченого будівництва від 12 травня 1997 року, у Військовій частині НОМЕР_1 (тепер ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») побудовано та введено в експлуатацію цех по випічці хліба. 12 травня 2004 року Новогуйвинською селищною радою прийнято рішення «Про надання дозволу Військовій частині НОМЕР_1 на виготовлення свідоцтва про право власності на будівлю цеху по випічці хліба». Виконкомом Новогуйвинської селищної ради видано Військовій частині НОМЕР_1 свідоцтво про право колективної власності серії НОМЕР_2 на об`єкт нерухомого майна - цех по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 . 23 червня 2004 року Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації прийнято рішення про державну реєстрацію права колективної власності на вказану будівлю за Військовою частиною НОМЕР_1 . Згідно з договором купівлі-продажу від 9 грудня 2005 року цех по випічці хліба було продано громадянину ОСОБА_1 , який і отримав право власності на вказаний об`єкт. За результатами проведеної прокурорської перевірки встановлено протиправність рішень органів державної влади, за результатами яких незаконно було видано свідоцтво про право колективної власності Військової частини НОМЕР_1 , здійснено державну реєстрацію права колективної власності за Військовою частиною НОМЕР_1 та було фактично виведено майно з державної власності та відання Міністерства оборони України.
Під час розгляду справи прокурор змінив позовні вимоги, та з урахуванням змінених позовних вимог просить:
- визнати протиправними дії Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з видачі свідоцтва на право колективної власності Військової частини НОМЕР_1 САА №507319 від 9 червня 2004 року на будівлю цеху по випічці хліба, видане Військовій частині НОМЕР_1 Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області;
- скасувати свідоцтво про право колективної власності НОМЕР_2 від 9 червня 2004 року на будівлю цеху по випічці хліба, видане Військовій частині НОМЕР_1 Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 23 червня 2004 року Житомирського обласного комунального підприємства по технічній інвентаризації про державну реєстрацію права колективної власності, оформлене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3942108 від 23 червня 2004 року;
- реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права колективної власності Військової частини НОМЕР_1 на будівлю цеху по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 (Том №1 а.с.89-96).
Заяву про зміну позовних вимог прийнято судом (Том №1, а.с.146).
Під час розгляду справи, у зв`язку з реорганізацією Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері у Військову прокуратуру Житомирського гарнізону (Том №2 а.с.96-105), було замінено особу, що звернулася до суду в інтересах держави на її правонаступника (Том №2 а.с. 109).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 4 березня 2015 року, у відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, закрито провадження у справі №806/3907/14 в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право колективної власності на будівлю цеху по випічці хліба серії САА №507319 від 9 червня 2004 року, виданого Військовій частині НОМЕР_1 Виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.
Прокурор та представник Міністерства оборони України заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили адміністративний позов задовольнити. Пояснили, що протиправність прийнятих рішень, незаконність видачі свідоцтва про право колективної власності Військової частини НОМЕР_1 , державної реєстрації права колективної власності за Військовою частиною НОМЕР_1 , спричинили фактичне виведення майна з державної власності та відання Міністерства оборони України та подальшу реалізацію цього майна третій особі.
Представники відповідачів Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області та Виконавчсого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не з`явилися, про причини неявки у судове засідання не повідомили. 10 вересня 2014 року представником Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області через канцелярію Житомирського окружного адміністративного суду було подано клопотання про розгляд справи без участі представника, у клопотанні вказано, що при прийнятті рішення Новогуйвинська селищна рада покладається на розсуд суду (Том №1 а.с.71).
Представник відповідача - Реєстраційної служби Житомирського РУЮ у судове засідання не з`явився. 3 березня 2015 року через канцелярію Житомирського окружного адміністративного суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у заяві вказав, що підтримує позицію висловлену у попередніх судових засіданнях та покладається на розсуд суду (Том №2 а.с.177).
Представник відповідача - КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з`явився, неодноразово, у тому числі і 3 березня 2015 року на адресу суду надходило клопотання про розгляд справи без участі представника комунального підприємства (Том №2 а.с.179).
Представник третьої особи - ДП «Житомирський бронетанковий завод» Кайданович Е.Й. проти заявлених позовних вимог не заперечував.
Судом також була заслухана позиція ОСОБА_2 , який представляв інтереси ДП «Житомирський бронетанковий завод» до 4 березня 2015 року та проти позову заперечував. Однак, ДП «Житомирський бронетанковий завод» 4 березня 2015 року повідомив суд про скасування довіреностей на представництво своїх інтересів, що були видані на ім`я ОСОБА_2 (Том №2 а.с. 182), тому суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_2 повідомлені у судовому засіданні 4 березня 2015 року.
Третя особа ОСОБА_1 протягом розгляду справи судом у судові засідання не з`являвся. Представник третьої особи Ожоженка О.О. у судове засідання також не з`явився, 4 березня 2015 року через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням уповноваженого представника третьої особи ОСОБА_1 у відрядженні у м.Києві (Том №2 а.с.184), яка не була задоволена судом.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.
Відповідно до положень Статуту, затвердженого начальником Управління ремонту, модернізації озброєння і техніки Міністерства оборони України і зареєстрованого 12 листопада 1993 року Житомирською районною державною адміністрацією, військова частина НОМЕР_3 (Житомирський ремонтно-механічний завод) є госпрозрахунковим підприємством - самостійним господарюючим суб`єктом, засновником якого є Міністерство оборони України (Том №1 а.с.14-25).
Відповідно до директиви Начальника Головного штабу Міністерства оборони України від 30 грудня 1994 року військова частина НОМЕР_3 була перейменована у Військову частину НОМЕР_1 (Житомирський ремонтно-механічний завод), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію від 12 листопада 1996 року №07620094 (Том №1 а.с.114) та довідкою №234 від 8 квітня 1998 року про включення військової частини НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (Том №1 а.с.113). У подальшому - у Казенне підприємство «Житомирський ремонтно-механічний завод» (Том №1 а.с.79), з 1 листопада 2006 року - у Державне підприємство «Житомирський ремонтно-механічний завод» (Том №1 а.с.85-86), а з 20 лютого 2012 року - у Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод», з передачею зі сфери управління Міністерства оборони України до сфери управління Державного концерну «Укроборонпром» (Том №1 а.с.87).
Судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 було побудовано цех з випічки хлібобулочних виробів, що підтверджується актом приймання в експлуатацію від 12 травня 1997 року (Том №1 а.с. 27), у якому зазначено, що будівництво виконувалося господарським способом бригадою будівельників Військової частини НОМЕР_1 , а також довідкою Виконкому Новогуйвинської селищної ради від 11 грудня 2003 року №2840 (Том №2 а.с. 165).
При цьому відповідно до Статуту підприємства, що був чинним на момент будівництва (лютий 1996 року березень 1997 року) та на момент прийняття об`єкта в експлуатацію 12 травня 1997 року, майно підприємства, у відповідності до законів України, Статуту підприємства та укладеними угодами, є державною власністю і належить йому на правах повного господарського відання (пункт 2.2. Статуту). Відповідно до пункту 2.3 Статуту джерелами формування майна підприємства серед інших є майно підприємства, що перебуває на балансі до введення господарського розрахунку та інші джерела, не заборонені законодавчими актами України (Том №1 а.с. 16, 17).
Прокуратурою на підтвердження того, що цех по випічці хліба був державним майном та належав саме підприємству, надано до суду висновок про обстеження об`єкту нерухомого майна, що був погоджений начальником Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації, у якому зазначено про те, що майно перебуває на балансі заводу (Том №2 а.с. 163). Висновок знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи №135 на об`єкт нерухомого майна цех по випічці хліба, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 2.1 Статуту майно підприємства включає основні фонди та оборотні активи, а також інші цінності, вартість яких відображується в самостійному балансі підприємства. 6 вересня 2005 року Казенне підприємство «Житомирський ремонтно-механічний завод» видало Житомирському обласному бюро по технічній інвентаризації довідку за №1735 про вартість приміщення дільниці по випіканню хлібобулочних виробів (будівля цеху по випічці хліба) (Том №2 а.с. 164), що також свідчить про те, що цех по випічці хліба належав до майна підприємства та знаходився на балансі заводу, де було відображено його вартість. Довідка знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи №135.
Витяг з протоколу засідання Ради підприємства від 8 березня 2004 року №12 (Том №1 а.с.37) свідчить про те, що витрати на утримання майна несло підприємство, а не його трудовий колектив.
Окрім того, відомості про те, що цех по випічці хліба знаходився на балансі заводу та мав статус державного майна підтвердилися і під час допиту прокуратурою головного бухгалтера ДП «Житомирський бронетанковий завод» (Том №2 а.с. 160).
Таким чином, суд виходить з того, що цех по випічці хліба, був побудований Військовою частиною НОМЕР_1 , був державним майном, перебував на балансі та належав Військовій частині НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.
Суд не бере до уваги витяг з протоколу №12 конференції трудового колективу підприємства від 8 березня 2000 року про будівництво цеху по випічці хлібу, який буде належати трудовому колективу, оскільки він був прийнятий значно пізніше будівництва самого цеху по випічці хліба, який, як вже було встановлено судом, був прийнятий в експлуатацію 12 травня 1997 року (Том №1 а.с. 31). Окрім того, у Журналі протоколів засідань Ради підприємства військової частини НОМЕР_1 , який був оглянутий у судовому засіданні, відсутні відомості про засідання 8 березня 2000 року (Том №1 а.с. 26). Рішення приймалося 17 членами конференції трудового колективу з 48 членів ради підприємства, що суперечить пунктам 3.3.1. та 3.3.3. Статуту.
Стосовно вимог про визнання протиправними дій Новогуйвинської селищної ради з видачі свідоцтва про право колективної власності на будівлю цеху по випічці хліба суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до абзацу дев`ятого частини другої статті 10 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року №1932-XII Міністерство оборони України здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.
Пунктом 4.3. Статуту передбачено, що підприємство планує свою діяльність та визначає перспективи розвитку за погодженням з Міністерством оборони України (Том №1 а.с. 21).
Тобто, якщо Військова частина НОМЕР_1 планувала передати збудоване нею майно у власність трудового колективу, то вона повинна була погодити це з Міністерством оборони України. Однак, у судовому засіданні було встановлено, що такі дії не були погоджені з Міністерством оборони України та суперечать пункту 2.4 Статуту.
12 травня 2004 року за результатами заслуховування інформації юрисконсульта Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради було прийнято рішення №57 «Про надання дозволу військовій частині НОМЕР_1 на виготовлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомості» серед таких об`єктів була і будівля цеху по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 (Том №1 а.с.36).
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон України №280/97-ВР), тут і далі Закон наведено у редакції що була чинною на момент прийняття рішення, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Відповідно до підпункту 10 пункту «б» статті 30 Закону України №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.
Частиною 1 статті 52 Закону України №280/97-ВР визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. При цьому відповідно до частини 3 цієї ж статті сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до підпункту «а» пункту 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445 (далі Тимчасове положення №7/5), у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію.
З наведеного вбачається, що Виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради є виконавчим органом Новогуйвинської селищної ради, до делегованих повноважень якого було віднесено облік та реєстрацію відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, у тому числі розгляд документів, необхідних для реєстрації об`єктів нерухомості та прийняття рішення про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності.
Рішення Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №57 від 12 травня 2004 року було прийняте згідно з протоколом засідання Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради від 12 травня 2004 року №5 (Том №1 а.с.33-35).

Однак, з протоколу вбачається, що питання про надання дозволу на видачу свідоцтва про право власності на майновий комплекс виносилось на порядок денний і присутні заслуховували інформацію юрисконсульта Військової частини № НОМЕР_4 ОСОБА_3 про висновок Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації на видачу свідоцтва про право власності на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а не на майно за адресою: АДРЕСА_1 (Том №1 а.с.35).

Як вбачається із самого протоколу засідання виконавчого комітету, питання про видачу свідоцтва про право колективної власності на цех по випічці хліба на порядок денний не виносилось та у ході засідання не розглядалось.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про те, що селищна рада неправомірно надала дозвіл на видачу свідоцтва про право колективної власності на цех по випічці хліба, оскільки дане питання на порядок денний 12 травня 2004 року не виносилось та у ході засідання не розглядалось взагалі, у зв`язку із чим у Новогуйвинської селищної ради були відсутні правові підстави для надання дозволу на видачу свідоцтва про право колективної власності на цех по випічці хліба.

Окрім того, виконавчий комітет, у разі розгляду такого питання, мав з`ясувати чи не суперечитиме таке рішення нормам діючого законодавства та статуту підприємства.

Враховуючи наведене суд вважає неправомірними дії Новогуйвинської селищної ради щодо видачі свідоцтва серії НОМЕР_2 від 9 червня 2004 року про право колективної власності Військової частини НОМЕР_1 на будівлю цеху по випічці хліба.

Стосовно вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 23 червня 2004 року Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації про державну реєстрацію права колективної власності на нерухоме майно, яке оформлене витягом №3942108 від 23 червня 2004 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» 21 вересня 1999 року №1075-XIV (далі Закон України №1075-XIV), у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

9 червня 2004 року Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради видано свідоцтво про право колективної власності НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 на об`єкти нерухомого майна - цех по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 (Том №1 а.с.38).

На час виникнення спірних правовідносин реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації, що було передбачено пунктом 1.3 Тимчасового положення №7/5.

23 червня 2004 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради прийняло рішення про державну реєстрацію права колективної власності на цех по випічці хліба за Військовою частиною НОМЕР_1 (витяг з реєстру №3942108 від 23 червня 2004 року) (Том №1 а.с.39-40).

Однак, пунктом 1.13 Тимчасового положення №7/5 визначено, що реєстрація прав проводиться в такому порядку: приймання й перевірка документів, поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно; установлення відсутності підстав для відмови в реєстрації прав; прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав; унесення записів до Реєстру прав; учинення написів на правовстановлювальних документах; видача витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, дії Військової частини НОМЕР_1 щодо реєстрації права колективної власності на цех по випічці хліба, були здійснені без дозволу та відповідного рішення Міністерства оборони України, а отже - свідчать про незаконну передачу державного майна в колективну власність.

Реєстратор Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації прийняв рішення про реєстрацію права власності та видав відповідний витяг на підставі поданих заявником документів, однак під час вирішення питання про реєстрацію права власності реєстратор Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації всупереч вимогам пункту 1.13 Положення №7/5 не здійснив перевірку документів, поданих заявником для реєстрації прав власності на нерухоме майно, у тому числі, не перевірив свідоцтво про право колективної власності на відповідність чинному законодавству та його відповідність праву на земельну ділянку на якій було побудоване майно, а також дозвіл Міністерства оборони України на оформлення права власності (реєстрацію такого майна).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оскільки видача Військовій частині НОМЕР_1 свідоцтва про право колективної власності на нерухоме майно від 9 червня 2004 року серії НОМЕР_2 є незаконною, то і рішення про реєстрацію права колективної власності на нерухоме майно Військової частини НОМЕР_1 від 23 червня 2004 року є також незаконним.

Стосовно вимог про внесення запису до Державного реєстру прав та скасування державної реєстрації права колективної власності Військової частини НОМЕР_1 на будівлю цеху по випічці хліба суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі Закон України №1952-IV) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з абзацом другим пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державний реєстратор переносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади або орган місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством України віднесені до компетенції цього органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Тому, враховуючи те, що рішення Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації про реєстрацію права колективної власності на будівлю цеху по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 Військової частини НОМЕР_1 від 23 червня 2004 року є протиправним, то суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Реєстраційну службу Житомирського РУЮ розглянути питання щодо внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права колективної власності Військової частини НОМЕР_1 на будівлі цеху по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та задовольняє його.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо видачі Військовій частині НОМЕР_1 свідоцтва про право колективної власності серії НОМЕР_2 від 9 червня 2004 року на будівлю цеху по випічці хліба.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 23 червня 2004 року про державну реєстрацію права колективної власності, оформлене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3942108 від 23 червня 2004 року.

Зобов`язати Реєстраційну службу Житомирського районного управління юстиції розглянути питання щодо внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права колективної власності Військової частини НОМЕР_1 на будівлі цеху по випічці хліба за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 10 березня 2015 р.