Справа № 804/16518/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засіданняБурцевої Я.Е.
представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача Кравченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Начальника квартирно-експлутаційного відділу м. Дніпропетровська Зубкова Г.С., Квартирно-експлутаційного відділу м. Дніпропетровська, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральний штаб Збройних сил України, Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника квартирно-експлутаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерство оборони України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ МО України м. Дніпропетровська, яка виразилася в не розгляді заяви №2281 від 15.09.2014р. ОСОБА_5 по суті, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вжити заходів передбачених цим Законом;
- зобов'язати начальника КЕВ МО України м. Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_5 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видати розпорядження щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордеру №443 від 14.11.1991р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся із заявою від 15.09.2014р. до відповідача, що є уповноваженим органом з приватизації в с.м.т. Гвардійське, про передачу в приватну власність квартири, яку він займає на підставі ордеру №443 від 14.11.1991р. разом із членами родини, проте зазначена заява відповідачем у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не розглядалась, а робилась лише відписка.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2014р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у судове засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2014р. було, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Генеральний штаб Збройних сил України, Міністерство оборони України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2015р. залучено до участі у справі у якості другого відповідача - Квартирно-експлутаційний відділ м. Дніпропетровська.
У судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, та звернула увагу суду на те, що квартира, яку має намір приватизувати позивач знаходиться на території закритого військового містечка, а тому не підпадає під об'єкти приватизації. Також, відповідачем було прийнято рішення від 28.01.2015р. за №468 яким в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 відмовлено.
Представники третьої особи заперечували проти задоволення позову, у зв'язку з тим, що квартира, яку має намір приватизувати позивач знаходиться на території закритого військового містечка, а тому не підпадає під об'єкти приватизації.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2.
Вселення в зазначену квартиру відбулося на підставі ордеру №443 від 14.11.1991р., виданого Гвардійською КЕЧ району.
15.09.2014р. позивач звернувся до начальника КЕВ м. Дніпропетровська із заявою про передачу йому в приватну власність квартири, в якій він прописан і мешкає з березня 1992р.
22.09.2014р. відповідачем була надана відповідь за №2689 про те, що питання щодо оформлення передачі квартири в приватну власність не входить до компетенції відповідача, оскільки військове містечко включено до числа закритих та не підпадає під приватизацію житлового фонду.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди,окрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно та розсудливо.
Згідно із ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Правовий режим власності визначається виключно законами (п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України).
Правовідносини регламентуються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
В абз. 2 преамбули Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачений порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним ч. 2 ст. 2 цього Закону.
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень.
Стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає спосіб приватизації, згідно до якої приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.
Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Організація проведення приватизації та оформлення права власності встановленні статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 8. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно із ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2014р. позивач звернувся із заявою до КЕВ м. Дніпропетровська, що є уповноваженим органом з приватизації в с.м.т. Гвардійське, про передачу в приватну власність квартири в якій вона прописана.
Дана заява за вхідним №2281 була зареєстрована КЕВ м. Дніпропетровська.
Відповідачем вказана заява була розглянута як звернення громадян, про що було надано лист №2689 від 22.09.2014р., який не містить рішення в сенсі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Також, відповідачем, під час розгляду даної справи, було надано Рішення за №468 від 28.01.2015р., яким вирішено позивачу в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 відмовити.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що за результатом звернення мешканців до органу приватизації, вказаний орган зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу квартири у власність, або прийняти рішення про відмову в передачі, про що в той же строк повідомити заявника з посиланням на норму Закону та обставини, що стала підставою для відмови.
Оскільки, за наслідками розгляду заяви позивача щодо приватизації квартири відповідачем, як уповноваженим органом, не було прийнято відповідного рішення в строки визначені законом, суд керуючись ч.2 ст.11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивачки, та визнати протиправними дії відповідача в не розгляді заяви ОСОБА_5 від 15.09.2014р. в строки передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Щодо позовної вимоги - зобов'язати начальника КЕВ МО України м. Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_5 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видати розпорядження щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордеру №443 від 14.11.1991р., суд зазначає наступне.
Зважаючи на те, що відповідачем було прийнято Рішення за №468 від 28.01.2015р, яким вирішено в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 відмовити, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до суду із вимогою про скасування даного рішення прийнятого КЕВ м. Дніпропетровська.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.
Одночасно суд зазначає, що органом приватизації є саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська згідно наказу Міністра оборони України від 03.01.1993р. № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, що мешкають у будинках Міністерства оборони України», а не начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська. За вказаних обставин суд вважає, що належним відповідачем у справі має бути саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська.
Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Квартирно-експлутаційного відділу м. Дніпропетровська в не розгляді заяви ОСОБА_5 за №2281 від 15.09.2014р. в строки передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 36,54 грн. (тридцять шість гривень, 54 копійки).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2015 року.

Суддя О.В. Серьогіна