Справа № 804/10603/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № 804/10603/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

представника відповідача: - Волошина С.О. (дов. від 12.01.2015 р.)

позивач: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 р. у справі № 804/10603/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

"23" липня 2014 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в якому просив скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 року ВП №42902361.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова винесена щодо іншої особи, оскільки боржником в ній зазначено ОСОБА_4, отже постанова є такою, що складена з порушенням чинної Інструкції про проведення виконавчих дій та підлягає скасуванню. Крім того, спірна постанова не містить обов'язкових реквізитів документу, а саме підпису та печатки начальника відділу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 р. у справі № 804/10603/14 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови - задоволено.

Визнано протиправними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо несвоєчасного направлення копії постанови від 10.04.2014р. ОСОБА_3 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог мотивовано порушенням відповідачем законодавчо визначених строків щодо надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, визначених ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено з посиланням на те, що описка допущена державним виконавцем не впливає суттєво на рух виконавчого провадження та не є підставою для скасування рішення суб'єкту владних повноважень. Крім того, судом зазначено, що допущені описки виправлені постановою від 29.07.2014 року.

Не погодившись з постановою суду, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 р. у справі № 804/10603/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не належним чином розглянув доводи, що обґрунтовують позовну заяву та не врахував, що не вірне зазначення по-батькові боржника впливає на рух виконавчого провадження, а отже не вірна вказівка даного елементу повного найменування сторони виконавчого провадження може призвести до помилки при ідентифікації особи боржника.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явився позивач. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду від позивача не надходило, підстави відсутності не повідомив.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №804/4905/13-а виданого 27.03.2014 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь УПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська боргу 1315,27 грн., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 р.

В вищевказаній постанові боржнику надано строк до 17.04.2014 р. самостійно виконати вимогу виконавчого документу.

У встановлений строк до 17.04.2014 р. вимоги виконавчого документу боржником не виконані у зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.04.2014 року в межах суми звернення стягнення у розмірі 1 315 грн. 27 коп. та постанову про стягнення виконавчого збору від 18.04.2014 року.

З правомірністю винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 р. позивач не погоджується та вважає дії державного виконавця такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

По-перше позивач вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 р. прийнята відносно іншої особи, а саме ОСОБА_3 в той час як ім'я по батькові позивача згідно паспортних даних - ОСОБА_3.

По-друге посилається на грубе порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині своєчасності направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження. Так згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 р. передана на зберігання до поштового відділення 08.07.2014 р. та отримана позивачем наступним днем - 09.07.2014 р.

По-третє вказує на порушення з боку Ленінського відділу ДВС пп «г» п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. Так, за ствердженням позивача постанова про відкриття виконавчого провадження затверджується начальником відділу або його заступником та закріплюється печаткою, проте дані реквізити в постанові від 10.04.2014 року відсутні.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з вимогою скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.04.2014 року.

Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції частково задовольнив адміністративний позов ФОП ОСОБА_3, визнаючи протиправними дії Ленінського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції щодо несвоєчасного направлення позивачу копії постанови від 10.04.2014 р.

Дослідивши обставини по справі колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері виконавчого провадження є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV та Інструкція з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Так з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження відкрито з виконання виконавчого листа №804/4905/13 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 27.03.2014 р. (а.с. 24).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виходячи з фактичних обставин справи відповідно до аналізу вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається правомірність дій державного виконавця, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки наявні такі підстави як виконавчий лист виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 27.03.2014 р. та зава стягувача про примусове виконання виконавчого листа, строк на пред'явлення якого не закінчено.

Стосовно доводів викладених в апеляційній скарзі про винесення оскаржуваної постанови відносно іншої особи, то вони спростовуються постановою про виправлення описки у виконавчому провадженні від 29.07.2014 року, якою внесено зміну в графу боржник з ОСОБА_4 на ОСОБА_3.

Посилання скаржника на порушення вимог пп. «г» п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження затверджується начальником відділу або його заступником та скріплюється печаткою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки п. 1.5.1 Інструкції визначено обов'язкові реквізити для постанови державного виконавця взагалі, як окремого документу у виконавчому проваджені, а не конкретно постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до пп. «г» Інструкції постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші копії (копії) направляються за незалежністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджується начальником відділу або його заступником та скріплюється печаткою. При цьому в Інструкції не встановлено обов'язковості затвердження саме постанови про відкриття виконавчого провадження підписом начальника відділу або його заступником та скріплення печаткою.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується Ленінським відділом ДВС, що постанова від 10.04.2014 року направлена позивачу з порушенням строків встановлених ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Так відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У зв'язку з встановленням вищевказаного порушення з боку відповідача суд першої інстанції керуючись приписами ч. 2 ст. 11 КАС України виходить за межі позовних вимог заявлених позивачем, а саме визнає протиправність дій Ленінського відділу ДВС щодо несвоєчасного направлення копії постанови позивачу та задовольняє в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3

Такі дії суду, щодо виходу за межі позовних вимог колегія суддів розглядає як помилкові і такі, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин в даній справі з огляду на наступне.

Так згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Фактично суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

В даній справі не потребує необхідності відновлення права позивача, шляхом визнання порушення строку направлення оскаржуваної постанови, оскільки це ніяким чином не може вплинути на суть зобов'язання позивача виконати вимоги зазначені цій постанові по сплаті боргу у розмірі 1315,27 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає не правомірним вихід за межі позовних вимог та часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови державного виконавця шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасного направлення копії постанови від 10.04.2014 р. ОСОБА_3

Згідно положень ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.202 КАС України постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2014 р. у даній справі підлягає скасуванню.

Керуючись ст.196, п.3.ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 р. у справі № 804/10603/14 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 р. у справі № 804/10603/14 скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко