Справа № 826/20064/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування рішень

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення від 09.12.2014 р. та від 09.12.2014 р. № 000069.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вимог Закону України «Про рекламу» не порушував, отже застосування штрафних санкцій є протиправним.

Відповідач у відзиві від 27.01.2015 р. проти позову заперечив посилаючись на те, що при розміщенні протягом вересня 2014 р. в ефірі телеканалу "ICTV" реклами лікарського засобу "НО-ШПА", позивачем порушено вимоги ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу», а саме: «для вашого здоров'я», подається шрифтом приблизно у два рази більшим за розміром, ніж інша частина тексту попередження - «самолікування може бути шкідливим», отже застосування штрафних санкцій є обґрунтованим.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд в судовому засіданні 29.01.2015 року дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014р. головним спеціалістом Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві відносно позивача складено протокол про порушення законодавства України про рекламу при розміщенні протягом вересня 2014 року в ефірі телевізійного каналу «ІСТV» реклами лікарського засобу «НО-ШПА» з ознаками порушення вимог ст. 10 Закону України «Про рекламу», а саме - недобросовісна реклама забороняється (доказ додається).

Головним спеціалістом Інспекції, в порядку ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», було направлено вимогу до Позивача від 04.11.2014 року № 07-17-06/1851 про надання до Інспекції відповідних письмових пояснень, свідоцтва про державну реєстрацію, документального підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори, акти виконаних робіт), копію відеоролику у чіткій якості. Вище зазначену вимогу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивачем отримано 17.11.2014 р.

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 04.11.2014 року у відповідності до вимог п. 11 «Про порядок накладення штрафів за порушення законодавства України про рекламу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, Інспекцією винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 18.11.2014 року.

Разом з тим, позивачу було вручено повідомлення, згідно яких розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу було продовжено до 09.12.2014р. у приміщенні Інспекції.

Відповідно до Рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві від 09.12.2014 р., прийнятого за результатами розгляду матеріалів справи про порушення законодавства про рекламу щодо фактів розповсюдження реклами лікарського засобу "НО-ШПА" в ефірі телевізійного каналу "ICTV" протягом вересня 2014 р., було встановлено, що у рекламі частина тексту попередження, передбаченого ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу», є у два рази більшою за розміром, ніж інша частина тесту попередження – "самолікування може бути шкідливим". Таким чином змінюється значення тексту попередження і така реклама може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам внаслідок двозначності.

Так, даним рішенням визнано рекламу лікарського засобу "НО-ШПА" (відеоролик у версії, що розглянуто) недобросовісною.

На підставі Рішення про визнання реклами лікарського засобу «НО- ШПА» недобросовісною (відеоролик) 09.12.2014 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Києві було прийнято Рішення № 000069, яким за порушення вимог законодавства України про рекламу на позивача накладено штраф у розмірі 5 083,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Загальні правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, в тому числі, спосіб (процедура) здійснення державного нагляду (контролю) для широкого кола державних органів нагляду (контролю), обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 р. (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з абз.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Тобто органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, спосіб здійснення державного нагляду (контролю) встановлюються виключно законами.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Тобто, положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлюють загальні засади державного нагляду (контролю) по відношенню всіх сфер діяльності суб'єктів господарювання, конкретні ж засоби, порядок та процедура здійснення державного нагляду (контролю) можуть деталізовуватись спеціальними законами.

Зокрема, спеціальним нормативним актом, що безпосередньо регулює спірні правовідносини, які виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, контролю в сфері дотримання вимог законодавства у вказаній сфері, є від 03.07.1996 № 270/96-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023 від 12.05.1991 р. спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Таким чином, органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері виробництва, розповсюдження та споживання реклами щодо захисту прав споживачів реклами, встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 465/2011 (далі - Положення № 465), Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України) є центральним органом виконавчої влади; входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п.п. 1) п. 3 Положення № 265 основними завданнями Держспоживінспекції України є реалізація державної політики, в тому числі, щодо державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Відповідно до п.п. 1) п.4 Положення № 265 Держспоживінспекція України відповідно до покладених на неї завдань в тому числі здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 6, 11 Положення № 265 Держспоживінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку проводити контрольні перевірки правильності здійснення розрахунків зі споживачами; давати суб'єктам господарювання обов'язкові до виконання приписи щодо припинення порушень прав споживачів; вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами надання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, іншої інформації, необхідної для здійснення Держспоживінспекцією України повноважень щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Тобто, Держспоживінспекція як спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів має відповідні владні повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням положень законодавства про рекламу.

Відповідно до абз.5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Тобто заходи державного контролю можуть бути проведені як шляхом перевірок (планових або позапланових), ревізій оглядів, обстежень, так і шляхом вчинення інших дій, спрямованих на реалізацію суб'єктом владних повноважень відповідних владних функцій під час здійснення процедури державного контролю, яка визначена законом.

Відповідно до ч. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Таким чином, з урахуванням понять способу, заходів державного нагляду (контролю), встановлених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про рекламу» встановлений спосіб здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом, органами державної влади, на яких покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу.

Відповідно до п.п.11, 13 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 693, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

З урахуванням того, що Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є загальним нормативним актом по відношенню до широкого кола державних органів нагляду (контролю), у зв'язку з чим встановлює загальні правила (засади) підстав та процедури проведення заходів державного нагляду (контролю), Закон України «Про рекламу» є спеціальним нормативним актом, який визначає владні повноваження спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів щодо здійснення контролю за дотриманням положень законодавства про рекламу, в тому числі, що стосується її виробництва, розповсюдження та споживання.

Таким чином, здійснення відповідачем контролю за дотриманням позивачем вимог законодавства про рекламу не суперечить вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та відповідає вимогам чинного законодавства.

Більше того, порушення порядку проведення перевірки не є підставою для скасування рішення в разі наявності встановленого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про рекламу», контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу. За даним Порядком підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою, який розглядається у місячний строк. За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи. Строк розгляду справи може бути продовжений не більше ніж на три місяці. За результатами розгляду справи приймається рішення. Рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу» реклама лікарських засобів повинна містити текст попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я", що займає не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами.

Таким чином, текст попередження повинен в цілому займати не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» недобросовісна реклама це реклама, яка вводить або може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам, державі чи суспільству внаслідок неточності, недостовірності, двозначності, перебільшення, замовчування, порушення вимог щодо часу, місця і способу розповсюдження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем було зафіксовано розповсюдження реклами лікарського засобу "НО-ШПА" в ефірі телевізійного каналу "ICTV" протягом вересня 2014 р. при цьому, було встановлено, що у рекламі частина тексту попередження, передбаченого ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу» є в два рази більшою за розміром, ніж інша частина тесту попередження – "самолікування може бути шкідливим". Таким чином змінюється значення тексту попередження і така реклама може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам внаслідок двозначності.

За результатами встановлення факту порушення законодавства про рекламу під час розповсюдження рекламної у ролику лікарського засобу "НО-ШПА", що транслювався в ефірі телевізійного каналу "ICTV" протягом вересня 2014 р. відповідачем було складено протокол від 04.11.2014 р. про виявлені ознаки порушення ст. 10, ч.4 ст.21 Закону України «Про рекламу» і на адресу позивача направлено вимогу № 07-17-06/1851 від 04.11.2014 р. про усунення порушення, надання свідоцтва про державну реєстрацію, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги (договори, акти виконаних робіт), копію відеоролику у чіткій якості розміром не більше 700 Мб на СD-R у п'ятиденний термін з дня отримання даної вимоги.

Згідно поштових повідомлень позивач отримав дану вимогу та був повідомлений про дату і місце розгляду матеріалів справи на комісії Інспекції.

Відповідно до Протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 09.12.2014 р. за недотримання вимог законодавства України про рекламу – у рекламі частина тексту попередження, передбаченого ч.4 ст.21 Закону України «Про рекламу», а саме: для вашого здоров'я", подано шрифтом приблизно у два рази більшим за розміром, ніж інша частина тексту попередження – "самолікування може бути шкідливим". Таким чином, змінюється значення тексту попередження і така реклама може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам внаслідок двозначності, що підтверджує порушення позивачем вимог ст. 10 Закону України «Про рекламу», а саме недобросовісна реклама забороняється.

Рішенням від 09.12.2014 р. рекламу лікарського засобу "НО-ШПА", що транслювався в ефірі телевізійного каналу "ICTV" протягом вересня 2014 р., визнано недобросовісною.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, рекламодавці, винні, зокрема: - у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за поданням органів державної влади, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.7 ст. 27 Закону України «Про рекламу»).

Оскільки, під час розгляду відповідачем справи про порушення законодавства про рекламу позивачем не надано документального підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори, акти виконаних робіт) за виявлені порушення у відповідності до вимог ч.7 ст.27 Закону України «Про рекламу» рішенням №000069 від 09.12.2014 р. на позивача накладено штраф у розмірі 5 083,00 грн.

Ані під час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відповідачем, ані під час розгляду справи у суді позивачем не надано спростувань щодо зафіксованих відповідачем наведених вище порушень.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що рішення від 09.12.2014р. та рішення про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу №000069 від 09.12.2014 р. у розмірі 5 083,00 грн., прийнято відповідачем правомірно, підстави для їх скасувань відсутні.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв’язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що обґрунтування, наведені позивачем у позові, не спростовують доводи відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук