Справа № П/811/611/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/611/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 року

справа № П/811/611/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Пасічник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, третя особа: Центральна районна лікарня Олександрівського району Кіровоградської області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Центральна районна лікарня Олександрівського району, з вимогою визнати протиправним та скасувати розділ 4 «Перевірка питання правомірності призначення застрахованим особам пенсій та достовірність контингенту одержувачів пенсій, виплата яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» Акту ревізії Олександрівської об’єднаної державної фінансової інспекції в Кіровоградській області від 23 жовтня 2013 року №01-10/59 в частині перевірки призначення пенсій особам, які достроково вийшли на пенсію в зв’язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров’я на підставі ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» №3722-ХІІ від 16 березня 1993 року для встановлення підстав їх звільнення; визнати протиправним та скасувати п. 2 листа-вимоги Олександрівської об’єднаної ДФІ в Кіровоградській області від 18 листопада 2013 року №01-14/571 стосовно стягнення 1109400,70 грн..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, третя особа: Центральна районна лікарня Олександрівського району Кіровоградської області про скасування рішення - задоволено частково: визнано протиправним та скасовано п. 2 листа - вимоги від 18 листопада 2013 року №01-14/571 стосовно стягнення 1109400,70 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивача відмовлено.

Відповідач - Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Позивач своїм правом на апеляційне оскарження не скористався і не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог. У разі часткового оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Сторони в судове засідання не з’явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п.2.1.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Кіровоградській області на ІІІ квартал 2013 року, проведено ревізію використання УПФУ в Олександрівському районі бюджетних коштів, передбачених Пенсійному фонду України на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій з 01 січня 2011 року по 01 липня 2013 року, результати якої оформлено актом ревізії №01-10/59 від 23 жовтня 2013 року.

У акті перевірки зафіксовано, що 73 громадянам достроково призначено та виплачено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» або Закону України «Про державну службу». (т. 1, а.с. 6-24).

На підставі вказаного акту ревізії, Олександрівською об’єднаною державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області позивачу надіслано листа-вимогу від 18 листопада 2013 року №01-14/571 «Про усунення виявлених ревізією порушень та недоліків», пунктом 2 якого зобов’язано позивача вжити заходи щодо стягнення 1109400,70 грн., сум призначених та виплачених пенсій з центральної районної лікарні Олександрівського району, посадовими особами якої допущено порушення при видачі витягів з висновків лікарсько-консультативної комісії (т. 1, а.с. 25-27).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 2 листа-вимоги від 18 листопада 2013 року №01-14/571, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірності вчинених ним дій щодо винесення даного пункту вимоги.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об’єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Вказаним вище Положенням встановлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов’язковими для виконання службовими особами об’єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області пред’явила вимогу (пункт 2), яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №21-40а14, №21-63а14), від 13 травня 2014 року (№21-89а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з’ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволених позовних вимог, що є підставою для скасування постанови суду в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, та залишенню без змін постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2 листа - вимоги від 18 листопада 2013 року №01-14/571 стосовно стягнення 1109400,70 грн. та відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко