Справа № 826/13632/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 березня 2015 року №826/13632/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимоги про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимоги про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві на підставі хибних висновків акту перевірки від 06.06.2014 №395/17-01/НОМЕР_1 щодо відсутності факту реальності фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами, необґрунтовано прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимогу про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01. За посиланням позивача, він є добросовісним платником податків, вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 06.06.2014 №395/17-01/НОМЕР_1 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимоги про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01 з огляду на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Справу №826/13632/14 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1:

пунктів 198.3 статті 198, пунктів 200.1 та 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 120 895,00 грн.;

пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку з фізичних осіб у розмірі 99 531,72 грн.;

пункту 1 частини другої статті 6, пункту 4 статті 1, частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску на загальну суму 83 636,93 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 06.06.2014 №395/17-01/НОМЕР_1 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 17.07.2014 №684/17-01, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 181 342,50 грн., у тому числі: 120 895,00 грн. - основний платіж, 60 447,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

від 17.07.2014 №683/17-01, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб 149 297,58 грн., у тому числі: 99 531,72 грн. - основний платіж, 49 765,86 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Також, контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, якою зобов'язано позивача сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 83 636,93 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7 434,77 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 06.06.2014 №395/17-01/НОМЕР_1 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ОСОБА_1 та його контрагентами: приватним підприємством «НАНТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс», приватним підприємством «Ерідан-С», товариством з обмеженою відповідальністю «Будтек» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_2 (експедитор-перевізник) були взаємовідносини на підставі договорів-заявок від 28.02.2012, 20.03.2012, 13.03.2012, 10.04.2012, 18.05.2012, відповідно до яких замовник замовляє автомобіль для перевезення товару.

На підтвердження виконання умов договорів-заявок, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договорів-заявок від 28.02.2012, 20.03.2012, 13.03.2012, 10.04.2012, 18.05.2012; актів здачі-прийняття виконаних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; рахунків-фактур за відповідні періоди; виписок з банку за відповідні періоди; товарно-транспортні накладні за відповідні періоди.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та приватним підприємством «Ерідан-С» (виконавець) укладено договір про надання послуг від 25.11.2011 №38, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати ремонтні послуги по ремонту вантажних автомобілів в порядку та на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 25.11.2011 №38; актів здачі-прийняття виконаних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; актів передання-прийняття транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту за відповідні періоди; подорожніх листів вантажного автомобіля за відповідні періоди; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_1; фото автомобілів; виписок з банку за відповідні періоди; рахунків-фактур за відповідні періоди.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Будтек» (виконавець) укладено договір про надання послуг від 28.02.2012 №6, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати ремонтні послуги по ремонту вантажних автомобілів в порядку та на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 28.02.2012 №6; актів здачі-прийняття виконаних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; актів передання-прийняття транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту за відповідні періоди; подорожніх листів вантажного автомобіля за відповідні періоди; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_1; фото автомобілів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та приватним підприємством «НАНТ» (виконавець) укладено договір про надання послуг від 22.03.2012 №9, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати ремонтні послуги по ремонту вантажних автомобілів в порядку та на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 22.03.2012 №9; актів здачі-прийняття виконаних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; актів передання-прийняття транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту за відповідні періоди; подорожніх листів вантажного автомобіля за відповідні періоди; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_1; фото автомобілів; виписок з банку за відповідні періоди; рахунків-фактур за відповідні періоди.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс» (виконавець) укладено договір про надання послуг від 01.12.2012 №14, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати ремонтні послуги по ремонту вантажних автомобілів в порядку та на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 01.12.2012 №14; актів здачі-прийняття виконаних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; актів передання-прийняття транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту за відповідні періоди; подорожніх листів вантажного автомобіля за відповідні періоди; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_1; фото автомобілів; виписок з банку за відповідні періоди; рахунків-фактур за відповідні періоди.

Окрім того, на підтвердження реальності господарських операцій з вище зазначеними контрагентами позивачем надано договір з третьою особою про оренду приміщення, як підтвердження того, що у позивача було місце для зберігання його вантажних автомобілів.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між ОСОБА_1 та його контрагентами: приватним підприємством «НАНТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс», приватним підприємством «Ерідан-С», товариством з обмеженою відповідальністю «Буд тек» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 вказано на акти:

державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва від 01.11.2012 №751/22-40/23532811 «Про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «НАНТ» за період діяльності січень-липень 2012 року»;

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 03.04.2014 №1017/26-55-22-07/38148234 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.01.2014 по 28.02.2014»;

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 09.08.2013 №739/23-01.3/357595 «Про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Ерідан-С» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період 01.02.2012 по 29.02.2012»;

державної податкової інспекції в Оболонському районі міста Києва від 14.06.2012 №341/22-507/32914398 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будтек» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків з якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит по податку на додану вартість за період з 01.06.2010 по 30.04.2012»;

державної податкової інспекції у місті Біла Церква №5049/17-2/НОМЕР_2 «Про неможливість проведення позапланової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань правильності обчислення податкового зобов'язання і податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2012 по 31.07.2012».

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів, які покладено в основу висновків акту перевірки на підтвердження відсутності факту реальності господарських операцій, вчинених позивачем з контрагентами, а також факту суперечності відповідних правочинів фіскальним інтересам держави.

Так, ані акт перевірки, ані письмові заперечення відповідача, не містять аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентами податкової дисципліни у спірних правовідносинах (відсутній аналіз первинних документів).

Аналіз взаємовідносин між ОСОБА_1 та його контрагентами: приватним підприємством «НАНТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс», приватним підприємством «Ерідан-С», товариством з обмеженою відповідальністю «Буд тек» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 свідчить, що:

- податковим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача;

- всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки контролюючого органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість і фактично зроблені на припущеннях посадової особи, що здійснювала перевірку позивача;

- під час перевірки ОСОБА_1 відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами;

- доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідачем суду не надано.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит та віднесення сум, понесених витрат, до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, в основу притягнення позивача до податкової відповідальності не може бути покладено висновки актів зустрічних звірок його контрагентів без фактичного встановлення порушень податкового законодавства самим позивачем.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 №К/9991/37637/12, від 17.02.2014 №К/800/50945/13, від 19.02.2014 №К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 №К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 22.04.2014 №К/9991/32697/12, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між ОСОБА_1 та його контрагентами: приватним підприємством «НАНТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Мікас-плюс», приватним підприємством «Ерідан-С», товариством з обмеженою відповідальністю «Будтек» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.07.2014, вимога від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01, прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимоги про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01, підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 17.07.2014 №684/17-01 та від 17.07.2014 №683/17-01, вимогу про сплату боргу від 06.06.2014 №Ф-393, рішення від 17.07.2014 №682/26-59-17-01.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.