Справа № 826/1014/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 березня 2015 року 08:01 № 826/1014/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Керівника секретаріату Вищої ради юстиції Булки Ольги Аркадіївни
про зобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі-позивач/ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Керівника секретаріату Вищої ради юстиції Булки Ольги Аркадіївни (надалі-відповідач), в якому просить суд:

1. Визнати наявність компетенції (повноважень) у керівника секретаріату Вищої ради юстиції Булки Ольги Аркадіївни, до обрання Голови або заступника Голови Вищої ради юстиції, видавати розпорядження щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за власним бажанням на підставі заяви позивача, проведення з ним розрахунку при звільненні, оформлення та видачу позивачу трудової книжки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився позивач, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, що відповідачем було грубо порушено його конституційні право на працю, яке включає і право на звільнення з роботи.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1, останній працює на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності членів Вищої ради юстиції управління підготовки та організаційно-протокольного забезпечення проведення засідань Вищої ради юстиції секретаріату Вищої ради юстиції.

31.10.2014 р. позивачем було подано Голові Вищої ради юстиції заяву про звільнення із займаної посади з 15.11.2014 р. за власним бажанням.

Розглянувши заяву позивача про звільнення за власним бажанням від 31.10.2014 р., листом від 03.11.2014 р. відповідачем було повідомлено ОСОБА_1, про те, що відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» (надалі-Закон №1188) з 11.04.2014р. припинені повноваження усіх членів Вищої ради юстиції (крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою), у тому числі й тих, які обіймали адміністративні посади - Голови та заступника Голови Вищої ради юстиції. Разом з тим, відповідачем було зазначено, про те, що лише після обрання Голови та заступника Голови Вищої ради юстиції, працівники апарату Вищої ради юстиції зможуть реалізувати передбачені Конституцією та законами України права, зокрема й право на працю, що передбачає вільний вибір праці, заборону примусової праці, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи. Крім того, було зазначено, що до обрання Голови або заступника Голови Вищої ради юстиції або без внесення змін до чинного законодавства вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 будь-якою іншою посадовою чи службовою особою буде перевищенням останньою своїх повноважень.

11.11.2014 р. на підставі отриманого листа відповідача від 03.11.2014 р., ОСОБА_1 було подано Голові Вищої ради юстиції заяву про відкликання своєї заяви від 31.10.2014 р. про звільнення із займаної посади за власним бажанням.

20.11.2014 р. ОСОБА_1 було подано Голові Вищою ради юстиції заяву, в якій позивач просив надати останньому щорічну основну відпустку тривалістю 30 календарних днів та щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 15 календарних днів з 25.11.2014 р., виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення з наступним звільненням позивача з 08.01.2015 р. із займаної посади за власним бажанням.

Листом від 20.11.2014 р., яке за змістом є аналогічним попередньому листу, керівником секретаріату Вищої ради юстиції Булкою О.А. було повідомлено позивача, що до обрання Голови чи заступника Голови Вищої ради юстиції або без внесення змін до чинного законодавства заяви позивача про звільнення із займаної посади за власним бажанням не можуть бути розглянуті по суті.

Вважаючи, що відповідачем порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими на слідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Вищу раду юстиції» (надалі-Закон №22/98) Вища рада юстиції є колегіальним, незалежним органом, відповідальним за формування високопрофесійного суддівського корпусу, здатного кваліфіковано, сумлінно та неупереджено здійснювати правосуддя на професійній основі, а також за прийняття рішень стосовно порушень суддями і прокурорами вимог щодо несумісності та у межах своєї компетенції про їх дисциплінарну відповідальність.

Згідно ст.2 Закону №22/98 повноваження, організація і порядок діяльності Вищої ради юстиції визначаються Конституцією України, цим Законом та регламентом Вищої ради юстиції, який затверджується на її засіданні.

В ст.5 Закону №22/98 зафіксовано, що відповідно до Конституції України Вища рада юстиції складається з двадцяти членів.

Верховна Рада України, Президент України, з'їзд суддів України, з'їзд адвокатів України, з'їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ призначають до Вищої ради юстиції по три члени, всеукраїнська конференція працівників прокуратури - двох членів Вищої ради юстиції. До складу Вищої ради юстиції входять за посадою Голова Верховного Суду України, Міністр юстиції України, Генеральний прокурор України.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №22/98 Вища рада юстиції є повноважною за умови призначення на посаду не менш як трьох четвертих від її конституційного складу та складення ними присяги, враховуючи тих осіб, які входять до Вищої ради юстиції за посадою.

Положеннями ст.19 Закону №22/98 визначено, що у Вищій раді юстиції утворюються секції, зокрема: з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад; дисциплінарна секція для здійснення дисциплінарного провадження, розгляду скарг на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності і прийняття рішення про порушення суддями і прокурорами вимог щодо несумісності.

Координує роботу Вищої ради юстиції Голова Вищої ради юстиції, а в разі його відсутності - заступник Голови Вищої ради юстиції.

Голова, заступник Голови, секретарі секцій Вищої ради юстиції працюють на постійній основі. Особи, призначені до складу Вищої ради юстиції, крім народних депутатів України, на час виконання обов'язків членів Вищої ради юстиції на постійній основі прикомандировуються до Вищої ради юстиції із збереженням за ними посад, які вони займали, та відповідних пільг.

Відповідно до ст.20 Закону №22/98 Голова Вищої ради юстиції здійснює керівництво роботою Вищої ради юстиції. Голова Вищої ради юстиції обирається з членів Вищої ради юстиції на три роки, без права переобрання, на першому засіданні Вищої ради юстиції таємним голосуванням шляхом подання бюлетенів з будь-якою кількістю кандидатур, запропонованих членами Вищої ради юстиції. Головою Вищої ради юстиції не може бути обрано членів Вищої ради юстиції, які входять до її складу за посадою.

Згідно ст.21 Закону №22/98 до повноважень Голови Вищої ради юстиції належить, зокрема: організація роботи Вищої ради юстиції та головування на її засіданнях; координація роботи секцій і членів Вищої ради юстиції; призначення засідань Вищої ради юстиції; направлення подання Вищої ради юстиції про призначення суддів Президентові України і про звільнення їх з посади; загальне керівництво апаратом Вищої ради юстиції; розпорядження бюджетними асигнуваннями на утримання і забезпечення діяльності Вищої ради юстиції; здійснення інших повноважень, передбачених регламентом Вищої ради юстиції.

Голова Вищої ради юстиції представляє Вищу раду юстиції у зносинах з іншими органами та організаціями.

Водночас, положеннями ст.22 Закону №22-98 визначено, що Вища рада юстиції обирає заступника Голови Вищої ради юстиції, який виконує обов'язки Голови в разі його відсутності, забезпечує підготовку справ до розгляду та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та регламентом Вищої ради юстиції. Вибори заступника Голови Вищої ради юстиції проводяться в порядку, визначеному ст.20 цього Закону.

В той же час, п.1 §4 гл.1 р.I Регламенту Вищої ради юстиції, затвердженого рішенням Вищої ради юстиції №791/0/15-10 від 04.10.2010 р. (надалі-Регламент №791/0/15-10), визначено, що Голова Ради здійснює повноваження, визначені ст.ст.19-21 Закону, а також призначає на посади та звільняє з посад працівників, крім посадових осіб, які обираються на посади.

Згідно п.2 §4 гл.1 р.I Регламенту №791/0/15-10, Голова Ради з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що керівництво роботою Вищої ради юстиції здійснюється Головою Вищої ради юстиції, а в разі його відсутності заступником Голови Вищої ради юстиції. В той же час, з наведеного вище вбачається, що вирішення питання щодо призначення або звільнення з посади належить до виключної компетенції Голови Вищої ради юстиції.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що керівником секретаріату Вищої ради юстиції Булкою О.А. було порушено конституційне право позивача на працю, яке включає і право на звільнення з роботи.

Так, відповідно до пояснень позивача, за керівником секретаріату Вищою ради юстиції, як найвищою посадовою особою апарату Ради у період відсутності Голови ради юстиції та його заступника, адміністративним судом може бути визнано компетенцію (повноваження) щодо видачі розпорядження про звільнення позивача із займаної посади за власним бажанням на підставі його заяви в силу дії верховенства права і прямої дії норм Конституції України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення позивача, суд критично ставиться до вищевикладених доводів позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.48 Закону №22/98 організаційне, інформаційно-довідкове та інше забезпечення діяльності Вищої ради юстиції здійснює секретаріат. Секретаріат Вищої ради юстиції забезпечує надання інформації за запитами, адресованими Вищій раді юстиції, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Положення про секретаріат Вищої ради юстиції, його структуру і штат затверджується Вищою радою юстиції. Керівник та інші посадові особи секретаріату Вищої ради юстиції є державними службовцями.

Згідно з п.1 Положення про секретаріат Вищої ради юстиції, затвердженого рішенням Вищої ради юстиції №336/0/15-12 від 21.02.2012 р. (надалі-Положення №336/0/15-12), секретаріат Вищої ради юстиції виконує організаційну, юридичну, аналітичну, інформаційно-довідкову та матеріально-технічну роботу із забезпечення діяльності Вищої ради юстиції у здійсненні нею та її членами повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду юстиції» та Регламентом Ради. Керівництво секретаріатом та організацію його роботи здійснює керівник секретаріату (п.2 Положення №336/0/15-12).

Пунктом 3 Положення №336/0/15-12 визначено, що секретаріат у своїй роботі керується Конституцією і законами України, актами Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими в порядку, встановленому законодавством України, Регламентом Ради, цим Положенням, наказами, розпорядженнями та дорученнями Голови Ради.

Відповідно до п.13 Положення №336/0/15-12 керівник секретаріату підпорядкований безпосередньо Голові Ради.

Пунктом 15 Положення №336/0/15-12 визначено, що керівник секретаріату, зокрема: організовує роботу секретаріату, здійснює загальне керівництво секретаріатом, координує діяльність усіх його структурних підрозділів, несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього обов'язків; вносить на розгляд Голови Ради пропозиції щодо структури і штату секретаріату; подає Голові Ради пропозиції про призначення на посади та звільнення з посад працівників структурних підрозділів секретаріату; здійснює контроль за формуванням кадрового резерву, добором та розстановкою кадрів у секретаріаті; організовує підготовку структурними підрозділами секретаріату проектів актів Ради та її секцій, а також розпорядчих документів Голови Ради; візує підготовлені структурними підрозділами секретаріату проекти наказів та розпоряджень Голови Ради з організаційних, кадрових та фінансових питань; виконує за дорученням Голови Ради інші завдання в межах своїх повноважень.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що жодних інших завдань, обов'язків, прав або повноважень керівника секретаріату Вищої ради юстиції щодо реалізації працівниками секретаріату трудових прав, Положення №336/0/15-12 не передбачає.

Відповідно до п.94 Інструкції з діловодства у Вищій раді юстиції, затвердженої наказом Голови Вищої ради юстиції №75/0/1-13 від 08.11.2013 р. (надалі-Інструкція №75/0/1-13), накази (розпорядження) видають як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності Вищої ради юстиції, адміністративно-господарських (у тому числі фінансових) або кадрових питань.

Згідно п.95 Інструкції №75/0/1-13, проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо) готує відділ кадрового забезпечення на підставі доповідних записок керівників самостійних структурних підрозділів, заяв працівників та інших документів. Заяви про призначення, звільнення, переведення працівників секретаріату, надання їм відпусток візують відповідні керівники підрозділів, керівник секретаріату Вищої ради юстиції.

Зокрема, п.107 Інструкції №75/0/1-13, визначено, що у наказі про звільнення працівника зазначають повну дату (число, місяць, рік) припинення трудових відносин; пункт, статтю нормативного акту та причину звільнення, кількість календарних днів відпусток, які потребують компенсації або повернення коштів за невідпрацьовані дні відпусток.

Відповідно до п.96 Інструкції №75/0/1-13, проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань візують виконавець, начальник відділу кадрового забезпечення, працівник, відповідальний за редагування документів, а також залежно від видів наказів - начальник фінансово-економічного управління, інші посадові особи, яких стосується документ; проекти наказів (розпоряджень) з усіх питань, що надаються на підпис Голові Вищої ради юстиції, за наявності усіх необхідних віз візує уповноважений працівник правового управління та керівник секретаріату Вищої ради юстиції.

В той же час, п.97 Інструкції №75/0/1-13, визначено, що накази (розпорядження) підписує Голова Вищої ради юстиції, а в разі його відсутності - заступник Голови Вищої ради юстиції; керівник секретаріату Вищої ради юстиції підписує розпорядження.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Положення №336/0/15-12 та Інструкції №75/0/1-13, вбачається, що працівники секретаріату Вищої ради юстиції можуть бути звільнені із займаних посад виключно на підставі наказу, який підписує Голова Вищої ради юстиції, а в разі його відсутності - заступник Голови Вищої ради юстиції.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що до повноважень керівника секретаріату Вищої ради юстиції належить лише попереднє узгодження видання наказу Головою (заступником Голови) Вищої ради юстиції шляхом візування заяви працівника секретаріату Вищої ради юстиції про звільнення та візування відповідного проекту наказу, який передається на підпис Голові (заступнику Голови) Вищої ради юстиції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у останнього повноважень щодо видання наказу (розпорядження) про звільнення позивача із займаної ним посади.

В той же час, суд погоджується з доводами відповідача, щодо необґрунтованості вимоги позивача щодо оформлення та видачі керівником секретаріату Вищої ради юстиції Булкою О.А. ОСОБА_1 трудової книжки, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. (надалі-Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Водночас, п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги відсутність у керівника секретаріату Вищої ради юстиції повноважень щодо видання наказу про звільнення позивача, вимога щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 трудової книжки не може бути виконана відповідачем.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладені обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Крім того, відповідно до ст.94 КАС України, судовий збір не відшкодовується.

Керуючись положеннями ст.2, ст.11, ст.69, ст.71, ст.86, ст.158-163, ст.167, ст.254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Керівника секретаріату Вищої ради юстиції Булки Ольги Аркадіївни - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б.В. Санін