Справа № 813/203/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року № 813/203/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костецького Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача Грабарчук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовною заявою Пустомитівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Пустомитівський районний центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.24) до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 1 859,36 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка 11.02.2014 року звернулася до Пустомитівського районного центру зайнятості в пошуках роботи, якій було надано статус безробітної на підставі поданої заяви. Відповідно, їй було з 18.02.2014 року призначено виплату допомоги з безробіття відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та вона отримувала допомогу по безробіттю з 18.02.2014 року по 12.02.2015 року. Однак, до позивача надійшла інформація від ДПА України про те, що відповідачка отримувала дохід у ТзОВ «Консорціум Галичини». Позивачем було проведено розслідування страхового випадку в результаті якого було виявлено, що відповідачка дійсно надавала послуги ТзОВ «Консорціум Галичини» в період з 01.04.2014 року та отримувала дохід, про що не повідомила центр зайнятості , внаслідок чого відповідачкою порушено вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В результаті проведеного розслідування страхового випадку складений акт на підставі якого прийняте рішення про повернення відповідачкою незаконно отриманих коштів в сумі 6 859,36 грн. Станом на дату розгляду справи сума коштів, виплачених відповідачці, як допомога по безробіттю за рахунок коштів Фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відповідачкою сплачено частково, позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 кошти в розмірі 1 859,36 грн.

Відповідно до ст.137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася, про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд приходить до висновку, що не з'являючись у судові засідання, відповідач недобросовісно користується належними їй процесуальними правами та порушує права інших учасників процесу, сприяє зволіканню у розгляді справи, у зв'язку із чим, оскільки немає потреби заслухати свідка/експерта, сторони висловили свої правові позиції у позові та запереченнях проти позову, за таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, згідно ч. 6 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.20014 року відповідачка на підставі заяви звернулася до Пустомитівського районного центру зайнятості з проханням надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У поданій заяві відповідачка зазначила, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається і пенсію не отримує.

18.02.2014 року наказом директора Пустомитівського районного центру зайнятості ОСОБА_2 надано статус безробітної.

До позивача надійшла інформація від ДПА України про те, що відповідачка отримувала дохід у ТзОВ «Консорціум Галичини».

Відповідно, було проведено розслідування страхового випадку, в результаті якого виявлено, що відповідачка дійсно надавала послуги ТзОВ «Консорціум Галичини» в період з 01.04.2014 року та отримувала дохід в період отримання допомоги з безробіття, про що не повідомила центр зайнятості.

22.12.2014 року Пустомитівським районним центром зайнятості складено акт № 207 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно якого ОСОБА_2 перебуваючи на обліку у Пустомитівському районному центрі зайнятості як безробітна з 11.02.2014 року по даний час, працювала за договорами цивільно-правового характеру у ТзОВ «Консорціум Галичини» з 01.04.2014 року до 30.06.2014 року відповідно до договорів підряду від 01.04.2014 року, 01.05.2014 року, 01.06.2014 року та актів виконаних робіт від 30.04.2014 року, 31.05.2014 року, 30.06.2014 року, отримувала дохід.

24.12.2014 року центром зайнятості направлено відповідачці супровідним листом копію акта та наказу про повернення коштів в сумі 6 859,36 грн., яку відповідачка добровільно не виконала.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року із змінами і доповненнями, Законом України «Про зайнятість населення» за № 803-ХІІ від 01.03.1991 року, із змінами і доповненнями, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» за № 755-IV від 15.05.2003 року із змінами і доповненнями, Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 219 від 14.02.2007 року, із змінами і доповненнями, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 307 від 20.11.2000 року, із змінами і доповненнями, КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно п. «а» ч. 3 ст. 1 цього ж Закону, в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно ч. 4 ст. 2 цього ж Закону, у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Згідно ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби).

Особа набуває статусу застрахованої особи з дня укладання трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, з цього дня починається сплата страхових внесків. Сплата страхових внесків припиняється з дня розірвання трудового договору (контракту) або закінчення строку дії цивільно-правового договору.

Згідно ст. 6 цього ж Закону, право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 цього ж Закону, видами забезпечення є допомога по безробіттю.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 цього ж Закону, кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених ст. 7 цього ж Закону.

Згідно ч. 1 ст. 22 цього ж Закону України, застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Згідно п.п. 5.5, п. 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності (з дня державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності).

Згідно п.п. 6.14. п. 6 цього ж Порядку, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог надала суду копії:

- копію акта №207 розслідування випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.12.2014 року (а.с.5);

- копію відповіді підприємства про підтвердження факту перебування у цивільно - правових відносинах з ОСОБА_2 (а.с.6);

- копію цивільно - правовий договору від 01.04.2014 року укладеного з ТзОВ «Консорціум Галичини» (як замовником) та ОСОБА_2 (як підрядник)(а.с.7);

- копію акта приймання-передачі виконаної роботи від 30.04.2014 року(а.с.8);

- копію супровідного листа та наказу про відшкодування незаконно отриманих коштів (а.с.9-10);

- розрахунок позовних вимог щодо стягнення незаконно отриманих коштів гр..ОСОБА_2

Судом враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог, оскільки під час перебування на обліку у Пустомитівському районному центрі зайнятості відповідачка виконувала роботи за цивільно-правовим договором у ТзОВ «Консорціум Галичини», що підтверджується належними та допустимими доказами.

Судом враховуються пояснення представника позивача щодо правомірності стягнення з відповідача допомоги по безробіттю, оскільки виплата допомоги по безробіттю здійснюється лише тим особам, які самостійно не забезпечують себе роботою, так як вказані особи відносяться до працездатного населення, відтак сума виплаченого забезпечення відповідачу внаслідок умисного невиконання ним своїх обов'язків та зловживання ними підлягає стягненню відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем зроблено не було.

Таким чином, позовні вимоги Пустомитівського районного центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 1 859,36 грн. підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові витрати у формі судового збору з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Пустомитівського районного центру зайнятості 1 859 (одну тисячу вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн.36 коп. виплаченої допомоги по безробіттю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено 12 березня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.