Справа № 820/10948/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Калашнікової О.В., Конюшка К.В.,

ВСТАНОВИЛА:

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом – за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Харківська митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ “Едельвейс” (покупець) та ВАТ “Могильовхімволокно” Республіка Білорусь (продавець) був укладений Контракт №112-11-(54-6)-3088-804 від 16.12.11 р., відповідно до умов якого продавець зобов’язався передати у власність покупця, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити товар у кількості, асортименті та за цінами, які вказані у додатках до договору, які є його невід’ємною частиною. Поставка здійснюється на умовах FCA м. Могильов, ВАТ “Могильовхімволокно”, згідно Інкотермс-2000. Відповідно додатку №10 від 19.12.13р. товаром, який підлягає поставці, є: поліетилентерефталат для виробництва поліефірних ниток марки S, поліетилентерефталат для виробництва поліефірних ниток марки S1 та сополімер поліетилентерефталата марки S2 у кількості 300 т кожного найменування (далі – товар), ціна за 1 т. становить 760,0 євро. Строк поставки товару до 30.01.14р. В ціну товару включена вартість пакування та маркування. Згідно додатку № 4 від 31.01.14р. строк поставки товару продовжений до 30.04.14р.

Харківською митницею Міндоходів був сформований запит, в якому позивача повідомлялось про те, що у зв'язку з надходженням до ВМВКТ та ЗРЗЕД запиту з ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, у зв'язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів у відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п. 4 ст. 57 МК України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митному органі. Декларанту в електронному повідомленні для підтвердження митної вартості було запропоновано надати на виконання вимог ст. 54 МК України та відповідно до вимог ст. 53 МК України наступні додаткові документи: ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В оскаржуваних позивачем рішеннях про коригування митної вартості товарів №807000003/2014/000364/2 від 24.03.14 р., № 807000003/2014/000365/2 від 24.03.14 р., №807000003/2014/000377/2 від 25.03.14 р., № 807000003/2014/000399/2 від 27.03.14 р., №807000003/2014/000403/2 від 27.03.14 р., відповідачам зазначені наступні підстави коригування митної вартості: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв’язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв’язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей,що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена бо підлягає сплаті за ці товари, а також у зв’язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв’язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником у зв’язку з виробництвом товарів;- витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем були надані відповідні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товару за ціною контракту, тому у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних рішень по коригуванню митної вартості товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що підставами для прийняття оскаржуваних рішень про визначення митної вартості товару були наявність в поданих документах розбіжностей, які не містять відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару та відомостей, що була фактично сплачена та підлягає сплаті, а саме: відомості про страхування, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням, витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до місця ввезення на територію України, а також невідповідність рівня митної вартості задекларованого товару та рівня митної вартості подібних товарів, які були продані на експорт в Україну.

З наведеного вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку стосовно того, що подані позивачем документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товару та митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. 4 та ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів також погоджується із тим, що відповідачем при винесенні спірних рішень помилково була застосована однакова митна вартість одиниці імпортованої продукції за кілограм до всього товару(цінова інформація використана відповідачем з АСАУР “Іспектор 2006”, 1,1292 доларів США / кг - митне оформлення товарів, митне оформлення яких вже здійснено: МД 807100000/2014/007330 від 26.02.2014 р., 807100000/2014/005040 від 12.02.2014 р., рішення про коригування 807000003/2014/000087/2 від 28.02.2014 р.), оскільки згідно з зовнішньоекономічним контрактом та інвойсом номенклатура поставки має суттєві відмінності по позиціям товару в залежності від характеристик.

Крім того, беручи до уваги, те що надані позивачем документи ідентифікують оцінюваний товар та підтверджують його митну вартість за ціною договору, у відповідача були відсутні підстави для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару за Контрактом.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: