Справа № 813/5804/13-а
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року № 813/5804/13-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1,

відповідача Середяка Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними наказу та дій,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ДПС у Львівській області з вимогами, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №260 від 20.03.2013 року про проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року;

- визнати протиправними дії відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення змін по зменшенню податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акту перевірки від 12.04.2013 року №1338/17-20/в єдину автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України АІС «Податковий блок».

В обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми статей 73, 75, 78, 79 Податкового кодексу України посилається на відсутність у органу державної податкової служби підстав для як для направлення запиту, форма і зміст якого не відповідали нормам податкового законодавства, так і для проведення документальної позапланової перевірки. На підставі викладених у акті перевірки від 12.04.2013 року №1338/17-20/НОМЕР_1 висновків відповідач вніс зміни до відомості в єдину автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України про зменшення значення податкового кредиту, сформованого позивачем по господарських операціях з КІІДВП «Крок», та податкового зобов'язання з УДППЗ «Укрпоштою» за обревізований період, чим заперечив задекларовані позивачем показники у цих періодах в деклараціях по податку на додану вартість. Податкові повідомлення-рішення за вказаним актом не приймалися, оскільки не встановлено заниження чи завищення податку на додану вартість. Вважає такі дії податкового органу протиправними.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку процесуального правонаступництва Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова замінено на Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівської області (далі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова).

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що позапланова перевірка ФОП ОСОБА_3 здійснена у зв'язку із ненаданням останнім інформації на запити податкового органу, що згідно з приписами ст.78 Податкового кодексу України є підставою для проведення позапланової перевірки. Підставою для скерування ФОП ОСОБА_3 запиту від 22.02.2013 р. №3868/10/17-2017 став службовий допис про те, що відповідно до вимог Наказу ДПС України від 23.04.2012 року №329ДСК «Про систему раннього виявлення, комплексного відпрацювання та руйнування тіньового сектору економіки» ФОП ОСОБА_3 віднесено до підприємців-«транзитерів» за звітний період грудень 2012 року. Заперечив невідповідність форми та змісту запиту від 22.02.2013 р. №3868/10/17-2017 вимогам податкового законодавства, ствердив про наявність законних підстав як для скерування платнику податків вказаного запиту, так і підстав для проведення позапланової перевірки. Вважає наказ №260 від 20.03.2013 року про проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року та дії про проведенню такої перевірки законними. Щодо змін, внесених до автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту АІС «Податковий блок», то включення до неї даних акту перевірки від 12.04.2013 року №1338/17-20/НОМЕР_1 не створює жодних перешкод для діяльності платника податків, оскільки висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкового інспектора, не породжують правових наслідків для платника податків і не порушують прав останнього. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22 лютого 2013 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова надіслала ФОП ОСОБА_3 запит за №3868/10/17-2017 «Про надання інформації», у якому з метою здійснення функції податкового контролю та отримання податкової інформації щодо проведених господарських відносин у грудні 2012 року податковий орган просив платника податків надати інформацію та її документальне підтвердження щодо господарських відносин з платником податків за грудень 2012 року, в тому числі: відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювались з даним суб'єктом господарювання, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Також платнику податків пропонувалося надати інформацію щодо сукупності фізичних та технологічних можливостей до вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій (т.1, а.с. 11).

Листом від 11 березня 2013 року за №5 позивач повідомив орган державної податкової служби про те, що інформація, зазначена у запиті, буде надана податковому органу після закінчення щорічної відпустки, у якій перебуває підприємець, оскільки ФОП ОСОБА_3 забезпечує документальне ведення бухгалтерського обліку господарської діяльності особисто (т.1, а.с. 12).

У зв'язку з ненаданням позивачем пояснень та підтверджуючих документів по фінансово-господарських взаємовідносинах із суб'єктами господарювання за грудень 2012 року на запит податкового органу від 22 лютого 2013 року №3868/10/17-2017, начальником ДПІ у Залізничному районі м. Львова на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 75 Податкового кодексу України було видано наказ від 20 березня 2013 року №260 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОПОСОБА_3 та складено повідомлення від 20 березня 2013 року №62/17-20 про проведення відповідної документальної позапланової невиїзної перевірки.

Вказані наказ та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України були скеровані рекомендованим листом на адресу реєстрації ФОП ОСОБА_3

03 квітня 2013 року у відповідь на повідомлення податкового органу від 20 березня 2013 року №62/17-20 ФОП ОСОБА_3надіслав лист за вих. № 7, у якому вказав, що з 16 березня 2013 року він знаходиться на лікуванні у військовому госпіталі, на підтвердження чого додав листки непрацездатності, з огляду на що необхідні документи будуть надані після виходу з лікарняного (т.1, а.с. 13-15).

Не зважаючи на це, ДПІ у Залізничному районі м. Львова була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_3.з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року, за результатами якої 12 квітня 2013 року складено акт №1338/17-20/НОМЕР_1 (т.1, а.с.16-30).

Як слідує з акту перевірки, перевіркою встановлено порушення вимог:

- п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість по безтоварних операціях, проведених з УДППЗ «Укрпошта» в розрізі дирекцій за грудень 2012 р. на загальну суму 189452 грн;

- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість по безтоварних операціях з КНДВП «Крок» за грудень 2012 року на загальну суму 189452 грн.

Зокрема, в акті перевірки вказано, що господарські операції позивача з контрагентом КНДВП «Крок» з придбання у останнього насіння овочевих культур та квітів в асортименті не мали реального товарного характеру з огляду на те, що актом ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС від 28 березня 2013 року №254/15-2/2783006 була встановлена відсутність у останнього основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для провадження господарської діяльності, відсутність доказів наявності поставок товарів (послуг) на адресу КНДВП «Крок». З урахуванням цього, податковим органом був зроблений висновок про безпідставне формування позивачем податкового кредиту в грудні 2012 року на суму 189452,00 грн за результатом здійснення операцій з придбання товарів у КНДВП «Крок» та безпідставне формування податкового зобов'язання в грудні 2012 року на суму 189452,00 грн за результатом продажу цих товарів за договорами комісії УДППЗ «Укрпошта».

Податкові повідомлення-рішення за вказаним актом не приймалися.

Інформація акту перевірки від 12 квітня 2013 року №1338/17-20/НОМЕР_1 внесена в Автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту АІС «Податковий блок» (т.2, а.с.14).

На підставі акту перевірки від 12 квітня 2013 року №1338/17-20/ФОП ОСОБА_3 зменшено значення податкового кредиту, сформованого позивачем по господарських операціях з КІІДВП «Крок», та зменшено податкове зобов'язанняпо господарських операціях з УДППЗ «Укрпоштою» за грудень 2012 року (т.2, а.с.15).

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Як зазначено в наказі від 20 березня 2013 року №260, документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 проводилася відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу.

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Обставиною, на наявність якої посилається податковий орган як на підставу проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3, стало ненадання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

За приписами пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Таким чином, передумовою для проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є дії органів державної податкової служби щодо витребування у платника податків пояснень та їх документального підтвердження щодо обставин, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому, як зазначив у своїй ухвалі від 10 грудня 2014 року Вищий адміністративний суд України при розгляді касаційної скарги позивача, обов'язковому аналізу та оцінці у спірних правовідносинах підлягає направлений податковим органом запиту про надання інформації, зокрема, щодо підстав його направлення, змісту вимог та об'єктивної можливості платника податків надати витребувану інформацію контролюючому органу, з метою ефективного захисту права особи від зловживань з боку суб'єкта владних повноважень.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на таке.

Порядок отримання податкової інформації органами державної податкової служби регулюється нормами статті 73 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавчо визначені певні вимоги до змісту інформаційного запиту податкового органу та підстав для його направлення та при цьому закріплено право платника податків на відмову від надання відповіді на запит, складений з порушенням вимог Податкового кодексу.

Даючи оцінку інформаційному запиту податкового органу від 22 лютого 2013 року №3868/10/17-2017 та підстав для його направлення, суд виходив з таких міркувань.

Як зазначено у листі ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 14.02.2015 року №2355/13-03-17-02/139 (т.2, а.с.13), підставою для скерування ФОП ОСОБА_3 запиту від 22.02.2013 р. №3868/10/17-2017 став службовий допис про те, що відповідно до вимог Наказу ДПС України від 23.04.2012 року №329ДСК «Про систему раннього виявлення, комплексного відпрацювання та руйнування тіньового сектору економіки» ФОП ОСОБА_3 віднесено до підприємців-«транзитерів» за звітний період грудень 2012 року.

Самого службового допису відповідач суду не представив, позбавивши можливість проаналізувати його зміст та встановити на підставі яких даних ФОП ОСОБА_3 віднесено до підприємців-«транзитерів».

Водночас, такий висновок податкового органу щодо діяльності ФОП ОСОБА_3 не підпадає ні під жоден з передбачених пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу підстав, за наявності яких податковий орган вправі надсилати платнику податків письмовий запит про подання інформації.

Вказане дає підстави стверджувати про те, що у ДПІ у Залізничному районі м. Львова не було передбачених пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексупідставнадсилати22 лютого 2013 року ФОП ОСОБА_3 письмовий запит №2355/13-03-17-02/139 про подання інформації.

Детальний аналіз змісту запиту №2355/13-03-17-02/139від 22 лютого 2013 року свідчить, що він не містить назви платника податку, відносно якого податковий орган просив ФОП ОСОБА_3 надати інформацію та її документальне підтвердження щодо господарських відносин з ним за грудень 2012 року.

Не зважаючи на це, позивач не відмовив у наданні запитуваної інформації, а повідомив 11.03.2013 року про надання такої після закінчення щорічної відпустки, у якій він перебуває, оскільки особисто забезпечує документальне ведення бухгалтерського обліку господарської діяльності.

Така відповідь позивача була розцінена ДПІ у Залізничному районі м. Львова як відмова у наданні запитуваної інформації.

У зв'язку з чим начальником податкового органу 20 березня 2013 року за №260 було видано наказ про проведення з 03.04.2013 року документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Матеріалами справи підтверджено, що одержавши повідомлення від 20 березня 2013 року №62/17-20 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, ФОП ОСОБА_3 листом від 03.04.2013 року повідомив відповідача про перебування з 16 березня 2013 року на лікуванні у військовому госпіталі, на підтвердження чого додав листки непрацездатності, та надання необхідних документів після виходу з лікарняного.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що ФОП ОСОБА_3, перебуваючи у відпустці, а згодом на лікуванні, не мав об'єктивної можливості надати контролюючому органу витребувану інформацію.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що наказ №260 від 20.03.2013 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 виданий за відсутності правових підстав, тому є протиправним та його слід скасувати.

Висновок суду про протиправність та скасування наказу №260 від 20.03.2013 року зумовлює висновок про протиправність дій ДПІ у Залізничному районі м. Львова по проведенню на підставі цього наказу документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення змін по зменшенню податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акту перевірки від 12.04.2013 року №1338/17-20/в єдину автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України АІС «Податковий блок», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженими наказом ДПС України від 14 червня 2012 року № 516 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків, несуть відповідальність підрозділи ведення та захисту податкової звітності (пункт 4.9 Методичних рекомендацій).

Таким чином, обов'язок платника податків подати декларацію з податку на додану вартість узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

У свою чергу, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Деталізованій базі співставлення, формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, і повинні їм відповідати.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, а у випадку заниження або завищення ним суми податкових зобов'язань, обов'язок визначати податкове зобов'язання платника податків або повідомляти про необхідність внесення відповідних змін до податкової звітності покладено на податковий орган шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, до інформаційних баз даних податкових органів мають включатися або дані, задекларовані платником податків (самостійно узгоджені), або показники, визначені контролюючим органом, але які пройшли відповідну процедуру узгодження в адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно, будь-які зміни до облікових даних платника податків, а також до інформаційних баз, мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають із узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Статтею 71 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Стаття 72 Податкового кодексу визначає джерела та порядок збору податкової інформації.

Згідно з пунктом 74.1 статті 74 Податкового Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, є одним із різновидів податкового контролю, а відтак, враховуючи приписи Закону України «Про інформацію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вказана офіційна інформація державних органів повинна відповідати дійсності.

Ураховуючи викладене, самостійна зміна відповідачем в автоматизованій системі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акта перевірки без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що інформація акту перевірки від 12 квітня 2013 року №1338/17-20/НОМЕР_1 була внесена відповідачем в автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту АІС «Податковий блок», на підставі чогоФОП ОСОБА_3.зменшено значення податкового кредиту, сформованого позивачем по господарських операціях з КІІДВП «Крок», та зменшено податкове зобов'язанняпо господарських операціях з УДППЗ «Укрпоштою» за грудень 2012 року (т.2, а.с.14-15). При цьому податкові повідомлення-рішення відповідач не приймав.

З мотивів, викладених вище, суд дійшов висновку про протиправність та скасування наказу ДПІ у Залізничному районі м. Львова №260 від 20.03.2013 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОПОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року та протиправність дій відповідача по проведенню такої перевірки.

За відсутності у контролюючого органу правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОПОСОБА_3, самостійне внесення змін відповідачем в автоматизовану систему співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акта перевірки без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем, є протиправним.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано доказів правомірності своїх дій щодо прийняття наказу №260 від 20.03.2013 року, проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року, а також правомірності внесення змін в автоматизовану систему співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акта перевірки від 12.04.2013 року №1338/17-20/НОМЕР_1.

Перевіривши оскаржувані позивачем дії відповідача та наказ№260 від 20.03.2013 року, суд дійшов висновку, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства України, статті 19 Конституції України та критеріям, наведеним у частині 3 статті 2 КАС України, тому їх слід визнати протиправними, а наказ №260 від 20.03.2013 року скасувати.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі34грн 41 коп., сплаченого за платіжним дорученням № 58 від 24.07.2013 року.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ №260 від 20.03.2013 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОПОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Визнати протиправними дії ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Визнати протиправними дії ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області щодо внесення змін в Автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту АІС «Податковий блок» по зменшенню ФОП ОСОБА_3податкових зобов'язаньта податкового кредиту на підставі акту від 12.04.2013 року №1338/17-20/про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_3 34 (тридцять чотири) гривні 41 копійку судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений 10 березня 2015 року.