Справа № 826/872/15
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 березня 2015 року 16:27 № 826/872/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Савченко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2»
до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві
про визнання протиправною та скасування постанови № 000018 від 29.12.2014

за участю:

від позивача - Дементьєв Я.Т.;

від відповідача - Рудюк Л.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (далі - позивач, ТОВ «РАДА 2») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві (далі по тексту - відповідач, Інспекція) про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2014 №000018, якою до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 5273,92 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено про перевищення відповідачем встановленого вимогами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» 2-денного строку під час проведення перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів. Окрім цього, позивач стверджує про те, що укладення ним договору доручення з ТОВ «ІОЦ «Рада», за умовами якого останньому надано право від імені позивача виставляти рахунки та квитанції на оплату комунальних послуг та отримувати від споживачів плату за надані комунальні послуги для подальшого їх розщеплення та перерахування відповідним виробникам та постачальникам комунальних послуг, не суперечить вимогам основного договору між позивачем та споживачами таких послуг. Крім того, зазначав, що дані обставини не вплинули на право споживачів оплачувати вартість комунальних послуг безпосередньо на рахунки позивача, вказані в основному договорі, які є відкритими, при цьому позивач теж звертає увагу суду на відсутність в оскаржуваній постанові вказівки на реквізити договору, умови якого, на думку перевіряючих, є порушеними.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, подала письмові заперечення, в яких зазначає, що у випадку недотримання контролюючим органом окремих процедурних вимог cуб'єкт господарювання, який допустив контролюючий орган до перевірки, не звільняється від відповідальності у разі встановлення порушення ним вимог законодавства. При цьому зазначала, що за наслідками перевірки встановлено порушення позивачем пункту 2.1.3 Договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг від 01.12.2010 року, укладеного між позивачем та споживачами, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки згідно вказаної норми Договору послуги оплачуються в безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства, водночас з серпня 2013 року споживачам надходили рахунки від ТОВ «ІОЦ «Рада», не зважаючи на відсутність договірних відносин з вказаними товариством у споживачів комунальних послуг. Крім того, у квитанціях на сплату комунальних послуг змінено реквізити отримувача, що є грубим порушенням пунктів 8.1.11 та 8.1.13 зазначеного вище договору. З огляду на наведене, відповідачем за порушення, встановлене статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі статті 23 наведеного Закону застосовано до позивача адміністративно-господарську санкцію.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03.03.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

На підставі наказу №373 від 24.06.2014, направлення від 02.07.2014 №001096/1096, за згодою Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів №02/7-5060-2014 від 18.06.2014 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Києві з 02 по 11 липня 2014 року проведено позапланову перевірку стосовно дотримання ТОВ «РАДА 2» вимог законодавства про захист прав споживачів, про що складено акт перевірки від 10.07.2014 року №000151.

Актом перевірки встановлено, що відповідно до умов пункту 2.1.3 Договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг від 01.12.2010, укладеного між споживачами гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі - споживачі) та ТОВ «РАДА 2» послуги оплачуються в безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «РАДА 2». Проте останнім передано повноваження на отримання від споживачів коштів за надані комунальні послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «ІОЦ «Рада». При цьому відсутність письмової згоди споживачів на внесення позивачем змін до наведеного Договору свідчить про порушення ним пунктів 8.1.11, 8.1.13 даного Договору, що є порушенням статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі акта перевірки від 10.07.2014 року №000151 відповідачем 29.12.2014 винесено постанову №000018 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII (в редакції, чинній на момент проведення перевірки, далі - Закон №1023), згідно якої до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» застосовано штраф у розмірі 5273,92 грн. за порушення позивачем статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач, вважаючи постанову № 000018 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 29.12.2014 необґрунтованою, звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (в чинній на час проведення перевірки редакції, далі - Закон №877).

Абзацом 2 статті 1 наведеного Закону визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №877 підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Частиною 4 статті 6 зазначеного Закону встановлено, що строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

При цьому положеннями статті 7 цього Закону передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина 1).

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (частина 2).

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення) (частина 3).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу (частина 4).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею (частина 5).

Згідно частини 6 статті 7 Закону №877 За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

У той же час відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовано Законом №1023.

Відповідно до частини 8 статті 10 Закону №1023 виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги).

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону №1023 у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за: порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12 частини 1 статті 26 наведеного Закону спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представниками сторін, 01.12.2010 року між «РАДА 2» (Підприємство) та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 (Споживач), яким належить у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2011 року в будинку АДРЕСА_1 квартира загальною площею 100,40 м.кв., укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг (далі - основний договір).

Предметом даного договору є забезпечення Підприємством надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за наведеною вище адресою, а Споживачем - оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.3 даного договору послуги оплачуються в безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підприємства.

Пунктом 3.3.11 до обов'язків Підприємства віднесено укладання з виробниками та постачальниками житлово-комунальних послуг договорів про виконання робіт, постачання житлово-комунальних послуг та надання послуг по технічному обслуговуванню мереж будинку.

Водночас відповідно до п. 3.4.4 договору Споживач зобов'язується до 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату на рахунок Підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги.

Згідно реквізитів ТОВ «РАДА 2», вказаних у п. 10 даного договору, таким рахунком є р/р 1701 в ЗАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» м. Києва, .

Положеннями пунктів 4.1 та 4.2 договору встановлено, що за порушення зобов'язань, визначених цим договором, сторони несуть відповідальність.

Водночас за умовами п. 8.1.11 будь-які зміни та доповнення за цим договором є невід'ємною його частиною та мають юридичну силу у випадку їх письмового оформлення. При цьому пунктом 8.1.12 жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цим договором третій стороні без письмової згоди на те іншої сторони. В силу п. 8.1.13 зміни і доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін.

Разом з тим, 27.08.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (Довіритель) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-обчислювальний центр «Рада» (Повірений) укладено договір доручення №01/27/08, за умовами якого останній зобов'язується за винагороду від імені і за рахунок Довірителя вчинити наступні юридичні дії: здійснювати нарахування, виставляти від імені Довірителя рахунки та квитанції на оплату товарів, робіт, послуг Споживачам; отримувати грошові кошти від Споживачів; здійснювати розщеплення платежів, отриманих від Споживачів, ініціювати переказ грошових коштів, отриманих від Споживачів на рахунки Одержувачів, укладати правочини (договори) з банками про розрахункове обслуговування Споживачів тощо.

Так, на виконання умов цього договору ТОВ «ІОЦ «Рада» здійснено надсилання на адресу Споживачів повідомлень із розрахунками комунальних платежів, де отримувачем платежу вказано ТОВ «ІОЦ «Рада» та його р/р 4901 в ПАТ «УБІБ», .

Цивільним кодексом України у частині 1 статті 1000 визначається, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Отже, зміст договору доручення становлять права та обов'язки сторін. Так, повірений зобов'язаний здійснювати дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч. 1 ст. 1004 ЦК). Це пов'язано з тим, що правочин, який вчиняє повірений, створює, змінює або припиняє права та обов'язки довірителя, який безпосередньо не бере участі в укладенні договору. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій. Це означає, насамперед, зобов'язання довірителя не передавати права на вчинення аналогічних дій іншим суб'єктам.

Таким чином, виходячи з наведеного, доводи позивача стосовно того, що укладення договору доручення не суперечить вимогам основного договору між позивачем та споживачами таких послуг суд вважає помилковими, оскільки, беручи до уваги відсутність письмової згоди Споживачів (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7) на укладення згаданого вище договору доручення та отримання останніми рахунків на оплату комунальних платежів, де отримувачем платежу вказано саме ТОВ «ІОЦ «Рада» та його р/р 4901 в ПАТ «УБІБ», , а не ТОВ «РАДА 2», явним є порушення ТОВ «РАДА 2» обов'язкових до виконання сторонами умов пунктів 8.1.11 - 8.1.13 договору від 01.12.2010.

У той же час посилання позивача на те, що укладення договору доручення з ТОВ «ІОЦ «Рада» не вплинули на права споживачів оплачувати вартість комунальних послуг безпосередньо на рахунки ТОВ «РАДА 2», що вказані в основному договорі, не впливають на встановлене перевіркою та судом порушення позивачем умов основного договору, а позивачем на підтвердження наведеного суду не надано жодних доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість застосованого відповідачем в силу пункту 11 частини 1 статті 23 Закону №1023 штрафу до позивача у розмірі 5273,92 грн., що становить сто відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), розмір якої підтверджується наданими позивачем поясненнями від 24.07.2014 до акта перевірки від 10.07.2014 року №000151.

Що ж до тверджень позивача про порушення відповідачем строків проведення перевірки, оскільки позивач згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва є суб'єктом малого підприємництва, отже строк проведення перевірки мав становити два робочих дні, суд зазначає, що позивач не скористався своїм правом не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, при цьому матеріалами справи підтверджується та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, що копія направлення на перевірку була вручена посадовій особі позивача. Крім того, позивач не навів суду наслідків впливу допущених, на його думку, процедурних порушень відповідача на можливість захистити свої права та інтереси.

Інші доводи позивача не спростовують встановлені відповідачем під час перевірки порушення та не впливають на правомірність прийнятого відповідачем рішення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки відповідачем свідки не залучалися й судова експертиза не проводилася, судові витрати з позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко