Справа № 201/1908/15-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/1908/15-а
Провадження №2а/201/38/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання відмови незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2015 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача щодо оформлення пенсії за вислугою років; зобов'язати відповідача зарахувати стаж за сумісництвом до стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років та призначити таку пенсію; стягнути з відповідача суму пенсії яку б отримувала з моменту звернення (з 12 грудня 2014 року); стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 грудня 2014 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо оформлення пенсії за вислугою років (медичний працівник), на що отримала відмову через недостатність медичного стажу. До необхідного стажу був зарахований лише період роботи з 01 серпня 1989 року по 28 грудня 2012 року на посадах Державної санітарно-епідеміологічної служби України згідно записів в трудовій книжці. Проте стаж роботи на посаді лікаря-епідеміолога Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3 з 27 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року за сумісництвом згідно довідки від 01 грудня 2014 року враховано не було. А тому позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права.

24 лютого 2015 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно п. 2 Постанови КМУ від 03 квітня 1993 року № 245 та Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Мінпраці, Мін'юсту та Мінфіну від 28 червня 1993 року № 43, зареєстрованим в Мін'юсті 30 червня 1993 року за № 76 сумісництво визначається як виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж чи іншому підприємстві, установі, організації чи у громадянина по найму. При цьому тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. За таких обставин позивач не працювала повний робочий день на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, а отже відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом на посаді лікаря-епідеміолога Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3 з 27 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року. Стосовно позовних вимог позивача, про визнання неправомірною відмови управління у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити таку пенсію, управління зазначає, що позивач ніколи не зверталась до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про призначення пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, а отже управлінням ніколи не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 3 з 27 березня 2013 року зовнішнім сумісником на посаді лікаря-епідеміолога акушерсько-фізіологічного відділення на 0,5 ставки, що підтверджується довідкою Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3 від 01 грудня 2014 року.

З 01 серпня 1989 року по 28 грудня 2012 року позивач працювала на посадах Державної санітарно-епідеміологічної служби України згідно записів в трудовій книжці. 02 січня 2013 року ОСОБА_1 прийнята на посаду начальника управління Державного санітарно-епідеміологічного нагляду Головного управління Державного санітарно-епідеміологічного нагляду у Луганській області.

Відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається

Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03 квітня 1993 року № 245 установлено

що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом

протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Згідно з Положенням «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж чи іншому підприємстві, установі, організації чи у громадянина (підприємця, приватної особи) по найму.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Враховуючи те, що позивач працювала у Головному управлінні Державного санітарно-епідеміологічного нагляду у Луганській області, що є основним місцем її роботи, а на посаді лікаря-епідеміолога акушерсько-фізіологічного відділення зовнішнім сумісником, тобто не працювала повний робочий день на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 33, 46 Конституції України, ст.ст.6-11, 71,99, 183-2, 256 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання відмови незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О. Демидова