Справа № 465/1803/13а,2а/465/324/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 876/11863/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на постанову Франківського районного суду міста Львова від 01 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в яком просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова (далі - УПФУ у Франківському районі м. Львова) по заяві від 29.08.2012 р., зобов'язати відповідача призначити і обчислити пенсію у зв'язку з втратою годувальника по нормах, що діють з моментів виникнення права та стягнути з відповідача заборгованість недоплаченої щомісячної державної пенсії за останнім перерахунком.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2014 р. позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ у Франківському районі м. Львова. Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Крім того, проводити переведення позивача на пенсію по втраті годувальника недоцільно, оскільки це призведе до зменшення пенсійної виплати. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11.07.1999 р., що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у справі - ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 і на день смерті перебувала на його утриманні.

29.08.2012 р. позивач звернулася до УПФУ у Франківському районі м. Львова про призначення з 27.04.2012 р. пенсії у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 із застосуванням для розрахунку пенсії нарахованої зарплати у період з 01.01.1986 р. по 31.12.1990 р. і проведення оптимізації доходу за період його роботи 10.03.2001 р. - 16.08.2004 р., виплату провести з урахуванням проведених виплат.

Проте, Листом №155-В/8 від 04.09.2012 р. їй відмовлено у переведенні такої пенсії, оскільки у випадку переведення зменшується розмір її пенсії. На час звернення розмір пенсії заявника становить 1244,09 грн., при переведенні становитиме 1114,39 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається один із можливих видів пенсії за вибором позивача, тому відмова щодо призначення пенсії по втраті годувальника є протиправною.

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, в зв'язку з інвалідністю, в зв'язку з втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би йому необхідний для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених в частині другій статті 32 вказаного Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї, зокрема, вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 вказаного Закону.

За правилами частин другої та третьої цієї ж статті, непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Стаття 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що пенсія в зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірах: на одного непрацездатного члена родини - 50% пенсії за віком померлого годувальника; на двох і більше непрацездатних членів сім'ї - 100% пенсії за віком померлого годувальника.

Оскільки позивач є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 та знаходилась на його утриманні, то як непрацездатна особа має право на продовження утримання, але вже з боку держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача, щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 1 ст. 45 вказаного Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Отже, як вбачається із наведених вище положень закону, звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання письмової заяви безпосередньо до територіального органу Пенсійного фонду. При цьому, якщо заява про призначення пенсії по втраті годувальника подана протягом 12 місяців після смерті годувальника, то така призначається з наступного дня після смерті годувальника. У іншому випадку, пенсія призначається з дня надходження до територіального органу Пенсійного фонду письмової заяви.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою про призначення пенсії по втраті годувальника до відповідача 29.08.2012 р., тобто протягом 12 місяців після смерті годувальника, а тому така пенсія повинна бути призначена з 27.04.2012 р.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 01 грудня 2014 року по справі №465/1803/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос