Справа № 552/7774/14-а
Суддя: Шаповал Т. В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7774/14-а
Провадження № 2-а/552/5/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ст. державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 28 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 552/1637/14-а виданого Київським районним судом м. Полтави 22.09.2014 року. Посилався на те, що вказана постанова є незаконною, оскільки йому не проведена виплата нарахованих сум.

В судове засідання позивач не з"явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач своїх представників у судове засідання не направив, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до виконавчого листа №552/1637/14-а виданого Київським районним судом м. Полтави 22.09.2014 року зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавської області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 01 січня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №552/1637/14-а виданого Київським районним судом м. Полтави 22.09.2014 року.

28 листопада 2014 року державним виконавцем Підрозділу примусового виконання Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області на підставі п. 11 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник 29.10.2014 року направив до них розрахунок про перерахунок пенсії, а виплати по рішенню суду не проведені в зв"язку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу бюджету.

Відповідно до п.11 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно частини третьої ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Статтею 89 Закону в свою чергу передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Згідно ч.1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" в разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 даної статті передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином Законом чітко передбачено послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження за п.11 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем такий порядок не додержаний.

Також дані постанови суперечать і практиці Європейського суду з прав людини який неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що відсутність відповідного фінансування не є поважною причиною для невиконання судового рішення.

Так, у своєму рішенні від 27 липня 2004 року у справі "Ромашов проти України" (Заява №67534/01) Європейський суд з прав людини знову зазначив, що державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання зобов'язань за боргом, визначеним судовим рішенням. Проте затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V). У цій справі заявник не повинен був бути позбавлений можливості отримання відшкодування за рішенням, винесеним на його користь, що було дуже важливим для нього та його сім'ї, через стверджувані фінансові труднощі держави.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про скасування постанов про закінчення виконавчого провадження.

Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ст. державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 28 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа №552/1637/14-а виданого Київським районним судом м. Полтави 22.09.2014 року

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а особам, що не були присутніми у судовому засіданні з дня отримання копії постанови.

Головуючий Т.В.Шаповал