Справа № 826/16753/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Герикс» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Герикс» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 08.04.2014 № 080420141; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень-серпень 2014 року та зобов'язати зареєструвати податкові декларації з податку на додану вартість за червень-серпень 2014 року датою фактичного отримання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 08.04.2014 № 080420141.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає за можливе переглянути постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Герикс», оскільки останнім апеляційна скарга щодо відмови в задоволенні позовних вимог не подавалася.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем 08.04.2014 було укладено договір № 080420141 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу.

Рішенням від 13.08.2014 № 17340/1/10/18-04-20 відповідач повідомив позивача про розірвання договору № 080420141 в односторонньому порядку у зв'язку із порушенням останнім умов даного договору, зокрема, незнаходженням позивача за його місцезнаходженням.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пп. «в» п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 233, з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Тобто, наведені положення свідчать, що підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є лише ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна платником податків місця реєстрації.

Згідно з матеріалами справи, розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ «Герикс», відбулося за результатами здійснення заходів, передбачених п. 12.5 розділу 12 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, за наслідками яких, місцезнаходження ТОВ «Герикс» за податковою адресою не встановлено, на підтвердження чого надано довідки від 18.08.2014 № 524 про встановлення місцезнаходження позивача; рішення від 19.08.2014 № 375 про направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (за формою № 18-ОПП).

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV (надалі - Закон № 755), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 755, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи (ч. 2 ст. 17 Закону № 755).

Водночас відповідно до ст. 18 Закону № 755, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Матеріали справи містять копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 651961 від 18 лютого 2014 року; копію витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 19 лютого 2014 року; копію витягу з реєстру платників ПДВ № 161 від 17 березня 2014 року, згідно з якими, офіційним зареєстрованим місцезнаходженням позивача є: 04214, м. Київ, вул. Північна, буд. 6 (літера А1), що і зазначено у договорі № 080420141.

Крім цього, судом першої інстанції вірно звернено увагу, що на дату прийняття рішення про розірвання договору № 080420141, а саме 13 серпня 2014 року, у відповідача були відсутні документи на підтвердження наявності підстав для такого розірвання, з огляду на те, що довідка від 18 серпня 2014 року № 524 про встановлення місцезнаходження позивача, рішення від 19 серпня 2014 року № 375 про направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (за формою № 18-ОПП), на які посилається відповідач, були оформлені ним уже після 13 серпня 2014 року (дати розірвання договору № 080420141).

З огляду на зазначене, відповідач не довів відповідними засобами доказування наявність обставин, визначених п. 4 розділу 6 договору № 080420141 для одностороннього його розірвання, а саме: факт ненадання позивачем нового посиленого сертифіката відкритого ключа або факт зміни позивачем місця реєстрації. Також відповідачем не доведено наявність законних підстав для одностороннього розірвання вказаного договору, а судом першої інстанції та колегією суддів апеляційної інстанції таких не з'ясовано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 08.04.2014 № 080420141 є протиправними.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.03.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.