Справа № 804/20003/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № 804/20003/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

за участю

представника позивача: Воронова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі № 804/20003/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат-Н" до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати нечинним та скасувати рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, оформлене листом від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06 щодо невизнання податкової звітності Товариства з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року з додатками № 5 та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних; визнати декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року з додатком № 5 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних Товариства прийнятими відповідно до п. 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у день її фактичного отримання контролюючим органом - 17.10.2014; визнати декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатком № 5 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних Товариства прийнятими відповідно до 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у день її фактичного отримання контролюючого органу - 13.11.2014

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06 про невизнання податковими декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року. Зобов'язано Новомосковську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» з податку на додану вартість з додатками датою їх фактичного отримання, а саме: за вересень 2014 року - 17.10.2014; за жовтень 2014 року - 13.11.2014. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Новомосковська об'єднана державна податкова інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що податкова декларація позивачем складена з порушенням вимог, встановлених статтею 48 Податкового кодексу України. Так, місцезнаходження платника податку, зазначене в декларації, фактично не відповідає дійсності, що підтверджується відомостями довідки ГОУ Західно-Донбаської ОДПІ від 25.11.2014 № 28739/7/7/04-07-10-04, у зв'язку з чим 25.11.2014 року податковим органом направлено державному реєстратору довідку за формою 18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням. При цьому підприємство переведено у стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, що в свою чергу, відповідно до умов договору про визнання

електронних документів, є підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2014 та 13.11.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» на адресу відповідача засобами електронного зв'язку направлені податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року з додатками № 5 відповідно.

Листом від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06 Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області повідомила позивача про те, що деклараціям з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року разом з додатками №5 та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних присвоєно статус «не визнано як податкова звітність» на підставі п.48.3, п.48.7 статті 48 Податкового кодексу України, у зв'язку із не зазначенням обов'язкового реквізиту (а.с.55).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року позивачем заповнені та подані до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області із дотриманням вимог чинного законодавства, відповідно до встановленої форми, та містять в собі всі обов'язкові реквізити, наявність яких передбачена статтею 48 Податкового кодексу України. При цьому суд виходив з того, що відповідно до пункту 49.13. статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, 46.1. Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Стаття 48 Податкового кодексу України визначає вимоги до складання податкової декларації.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Отже, із системного аналізу зазначених норм вбачається, що обов'язок платника податків щодо подання податкової декларації за звітний період кореспондується з обов'язком податкового органу щодо прийняття такої декларації. І лише, у разі наявності зауважень щодо її оформлення, ДПІ зобов'язано надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Судом встановлено, що декларації з ПДВ за вересень та жовтень 2014 року з додатком 5, екземпляр який здано відповідачу, містить всі необхідні реквізити передбачені п.48.3 ст. 48 ПК України.

У своєму листі від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06, відповідачем не зазначено, які саме порушення допущено позивачем при оформленні податкової декларації, що свідчить про порушення контролюючим органом пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України. Вказаний лист неможливо визнати рішенням, а так само і повідомленням про відмову у прийнятті податкової декларації, оскільки, фактично, він носить інформативний характер, що декларації не вважаються податковою звітністю.

Виходячи із заперечень на позов та доводів апеляційної скарги, відповідач наполягає на тому, що ТОВ «Дукат-Н» порушено абзац 7 пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме зазначено не дійсне місцезнаходження юридичної особи, що підтверджується відомостями довідки ГОУ Західно-Донбаської ОДПІ від 25.11.2014 № 28739/7/7/04-07-10-04, на підставі якої 25.11.2014 контролюючим органом державному реєстратору направлено довідку за формою 18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року позивачем в графі «Податкова адреса» вказано: 195-Ї Стрілкової Дивізії, будинок 3, м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл., 51200, що відповідає місцезнаходженню товариства, вказаному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При цьому посилання відповідача на довідку ГОУ Західно-Донбаської ОДПІ від 25.11.2014 № 28739/7/7/04-07-10-04, на підставі якої 25.11.2014 контролюючим органом державному реєстратору направлено довідку за формою 18-ОПП, є безпідставними, оскільки декларації були подані 17.10.2014р. та 13.11.2014р., тобто до складення такої довідки та направлення державному реєстратору довідки форми 18-ОПП, відповідно, і до переведення підприємства у стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Відомостей щодо зміни місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат-Н" до дати подачі спірних податкових декларацій матеріали справи не містять.

Крім того, чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу «не визнана як податкова звітність», оскільки у відповідності до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Новомосковська об'єднана державна податкова інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області під час вирішення питання про прийняття або неприйняття податкових декларацій діяла не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених Податковим кодексом України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

По-перше, будь-яких рішень з приводу не прийняття податкових декларацій, відповідачем не приймалося, а лист від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06, як вже було зазначено, неможливо визнати ані рішенням, ані повідомленням про відмову у прийнятті податкової декларації. Вказане свідчить про те, що належним способом захисту прав позивача. в межах розгляду даної справи, є визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкових декларацій податковою звітністю.

По-друге, суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача прийняти податкові декларації, оскільки відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, на яку вірно посилався суд першої інстанції, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є формулювання в резолютивній частині постанови висновку про визнання податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та прийнято вірне рішення про наявність підстав для задоволення позову, проте судом невірно обрано належний спосіб захисту порушених прав позивача, що є підставою для зміни резолютивної частини рішення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі № 804/20003/14 - змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» задовольнити частково.

Визнати протиправним невизнання Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року з додатками №5 Товариства з обмеженою відповідальністю ««Дукат-Н»» податковою звітністю, що оформлено листом від 25.11.2014 № 16777/10/04-08-15-01-06.

Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року з додатком №5 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» такою, що подана у день її фактичного отримання Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 17.10.2014.

Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатком №5 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Н» такою, що подана у день її фактичного отримання Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 13.11.2014.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Постанову у повному обсязі складено 13.03.2015р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов