Справа № 820/1122/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 березня 2015 р. № 820/1122/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Руденко Л.В.,

представника відповідача - Чистякової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові

про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові, в якому просить суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові загальну суму витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова на відповідний рахунок Управління в ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, р/р 95, ід.код 22682342 в розмірі 604,70 грн., яка виникла в період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року (з яких 4,70 грн. - сума витрат на виплату та доставку пенсій, 600,00 грн. - основний розмір пенсії).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що керуючись Порядком №5-4/4 від 04.03.2003 року управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не погоджується з діями відповідача щодо неприйняття до відшкодування ним суми витрат по особовій справі ОСОБА_3, якому виплачено пенсію по інвалідності за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 604,70 грн., з яких 600,0 грн. - загальна сума виплаченої пенсії, а 4,70 грн. - сума витрат з виплати та доставки пенсій, вважає ці дії незаконними, вчиненими з перевищенням повноважень, такими що не відповідають нормам діючого законодавства та завдають матеріальної шкоди Пенсійному фонду України.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що не згоден з адміністративним позовом, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на ст. 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, державами колишнього Союзу РСР згідно якої відшкодування шкоди здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якого поширюється на працівника під час отримання каліцтва та на ст. 3 Угоди країн-учасниць СНД про гарантії прав громадян співдружності у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року, згідно якої всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення, несе держава, яка надає таке забезпечення.

Представник позивача в судовому засіданні позові просив задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи з 08.05.1984 року, через отримане трудове каліцтво в м.Новий Уренгой, Тюменської області, що підтверджується копією акту форми Н-1 № 1-64 про нещасний випадок на виробництві від 04.01.1984 р., копіями виписок з акта обстеження.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем проведена щомісячна звірка витрат за особовою справою ОСОБА_3, якому виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року.

Відповідачем не прийнято до заліку суми витрат позивача за відповідні періоди в розмірі 604,70 грн., з яких 600,0 грн. - загальна сума виплаченої пенсії, а 4,70 грн. - сума витрат з виплати та доставки пенсій, що відображено в актах звірки та таблицях розбіжностей до актів щомісячної звірки.

Відповідач не прийняв до відшкодування сум витрат по пенсії ОСОБА_3, оскільки страховий випадок, з яким пов'язана непрацездатність (трудове каліцтво) стався в державах СНД, до переїзду зазначених осіб на постійне місце проживання в Україну.

Суд не погоджується із зазначеною позицією відповідача з наступного.

Згідно ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі по тексту - Закон № 1105) Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до ста. 25 Закону № 1105 обов'язок по проведенню зазначених страхових виплат покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Згідно ч. 16 ст. 34 Закону № 1105 виплата пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 5 ст. 24 Закону № 1105 Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований.

Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Розрахунки між Фондами здійснюються відповідно до Порядку відшкодування витрат, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 (далі - Порядок № 5-4/4).

Згідно п. 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, зокрема, сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Статтею 2 Закону № 1105 визначено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Таким чином, обов'язок призначати та виплачувати застрахованим особам пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання покладено на органи Пенсійного фонду, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з виплатою зазначених пенсій.

Відповідно до ст. 3 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992 року всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаєморозрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з ст. 5 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення" ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

За змістом частини 2 статті 2 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 20 березня 2007 року (№21-1087во06), від 20 червня 2011 року (№ 21-76а11), 05 грудня 2011 року (№21-204а11), 19 березня 2012 року (№ 364а11), у разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підписання актів звірки, в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватися вимоги про стягнення витрат.

Суд зазначає, що пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначені до набрання чинності Законом №1105 відповідно до законодавства СРСР, чи іншого законодавства України повинні виплачуватись відповідно до вказаного Закону органами Пенсійного Фонду України з послідуючим відшкодуванням витрат по їх виплаті Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Суд звертає увагу на те, що посилання відповідача на ст. 2 Міжнародної угоди "Про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням, або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків" від 09.09.1994 р. є безпідставним, тому як вказана норма стосується відшкодування роботодавцем шкоди, завданої здоров'ю працівника на виробництві при виконанні ним трудових обов'язків, і не стосується виплати державної пенсії по інвалідності на користь громадян держав СНД.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України, а Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав-учасниць Угоди від 13.03.1992 р.

Оскільки, відповідачем не надано доказів прийняття до заліку (відшкодування) понесених позивачем витрат на виплату та доставку пенсій по пенсіонеру ОСОБА_3 за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 604,70 грн., отже, зазначена сума має бути стягнутою з відповідача.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно стягнення коштів з відповідача обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові (61001, м. Харків, пр-т Гагаріна, 1, оф. 302, 309, 311, 312, ) загальну суму витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова на відповідний рахунок Управління в ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, р/р 95, ідентифікаційний код 22682342 в розмірі 604,70 грн. (шістсот чотири гривні 70 копійки), яка виникла в період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року (з яких 4,70 грн. - сума витрат на виплату та доставку пенсій, 600,0 грн. - основний розмір пенсії).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко