Справа № 815/527/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/527/15

Справа № 815/527/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду – Марин П.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Білгород-Дністровської об’єднаної Державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» про стягнення 4604,29 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Білгород-Дністровська об’єднана Державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Одеській області звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» про стягнення 4604,29 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України, несплатою у встановлений Податковим кодексом України строк самостійно визначеного податкового зобов’язання по орендній платі за землю у сумі 4604,29 грн., у зв’язку з чим станом на 16.01.2015 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» рахується заборгованість по вказаному податку у сумі 4604,29 грн., яка не сплачена відповідачем.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав 27.02.2015 року, в установлений судом строк заперечення на позов до суду не подав.

Розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі. Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомленні позивачем обставини вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» зареєстровано як юридична особа та взято на податковий облік позивачем з 21.02.2006 року.

Відповідно до ст. 9 Податкового кодексу України загальнодержавним податком є, зокрема, плата за землю.

Згідно п.п. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.п.285.1-285.2 ст. 285 ПК України).

Згідно п.288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до положень ст. 288 Податкового кодексу розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього кодексу.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Таким чином, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата, яка встановлюється згідно з методикою розрахунку орендної плати. Ця методика та порядок використання орендної плати для земель, які перебувають у державній або комунальній власності, встановлюються у договорі відповідно до чинного земельного законодавства.

Відповідно п.286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи що податковий борг позивача по земельному податку виник у зв’язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов’язань згідно звітної податкової декларації з орендної плати за землю за 2014 рік від 11.02.2014 року (а.с.24-26).

Відповідно до п.п. 59.1, 59.4-59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області виставлено відповідачу податкову вимогу №2991-12 від 13.10.2014 року, яка отримана відповідачем 20.10.2014 року (а.с.22).

Відповідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 95.1., 95.2. ст. 95 Кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували факт існування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» заборгованості або доказів оскарження податкової вимоги відповідачем до суду не надано, а тому дана заборгованість є узгодженою.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач довів суду обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги та надав суду необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Білгород-Дністровської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 183-2, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Білгород-Дністровської об’єднаної Державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північне Причорномор’я» про стягнення 4604,29 грн. - задовольнити повністю.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому та скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Марин П.П.