Справа № 810/7020/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7020/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині нарахування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області №/446/17-02/0849296 від 04.11.2014 в частині нарахування штрафних санкцій за період 20.10.2014 -21.10.2014 в сумі 24 717, 80 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 20.10.2014 позивачем через установу банку АБ «Укрсиббанк» сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, нарахований на заробітну плату за вересень 2014 року, про що свідчать платіжні доручення № 201, №202, №203 від 20.10.2014.

У вказаних платіжних дорученнях зазначено, що вони отримані банком - 20.10.2014, проведено банком - 21.10.2014, призначення платежу «єдиний соціальний внесок 37, 19% нарахований на зарплату за вересень 2014 року».

04.11.2014 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийняте рішення №/446/17-02/0849296 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за періоди з 23.04.2014 по 24.04.2014, з 21.05.2014 по 05.06.2014, з 20.10.2014 по 21.10.2014; загальна сума штрафних санкцій становить 25 338, 17 грн. та пеня 284, 48 грн.

Сума штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за періоди з 20.10.2014 по 21.10.2014 становить 24 717, 80 грн.

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача розпочав процедуру його адміністративного оскарження до вищестоящого органу, а саме до ГУ ДФС у Київській області та 06.11.2014 звернувся до ГУ ДФС у Київській області з відповідною скаргою.

Рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 04.12.2014 №535/10/10-36-10-01-04 було залишено скаргу позивача без задоволення.

ДП «Науково дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща - Водиця» не погоджується із рішенням №/446/17-02/0849296 від 04.11.2014 в частині нарахування штрафних санкцій за період з 20.10.2014 по 21.10.2014 в сумі 24 717, 80 грн., а тому звернулось з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем дотримано вимоги статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині самостійного нарахування та сплати єдиного внеску за вересень 2014 року в розмірі 24 717, 80 грн. із строком сплати до 20.10.2014, тобто позивач виконав свої зобов'язання щодо сплати обов'язкових платежів.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 5 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 9 вказаного Закону єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку. Платників єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як уже зазначалось 20.10.2014 позивачем через установу банку АБ «Укрсиббанк» сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, нарахований на заробітну плату за вересень 2014 року, про що свідчать платіжні доручення № 201, №202, №203 від 20.10.2014. У вказаних платіжних дорученнях зазначено, що вони отримані банком - 20.10.2014, проведено банком - 21.10.2014, призначення платежу «єдиний соціальний внесок 37, 19% нарахований на зарплату за вересень 2014 року».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку, положень п. 22.4 ст. 22 цього ж Закону, за якими під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Покладення на платника внесків, податків відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) не ґрунтується на положеннях законодавства, зокрема на п. 129.6. Податкового кодексу України - за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку. Такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту прийняття банком зобов'язання з виконання доручення клієнта на переказ коштів, платник внесків не може нести відповідальності у вигляді штрафних санкцій за невчасну сплату внесків, при умові що такий платних звернувся до банку у строк сплати цих внесків.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 13.02.2014 у справі № К/9991/7788/11 та від 13.11.2014 у справі № К/800/48189/14.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем дотримано вимоги статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині самостійного нарахування та сплати єдиного внеску за вересень 2014 року в розмірі 24 717, 80 грн. із строком сплати до 20.10.2014, а затримка у перерахуванні сплачених коштів у вигляді єдиного внеску за вересень 2014 року виникла не з вини ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», а тому позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування вказаних коштів банком до контролюючого органу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.