Справа № 826/20570/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2015 року № 826/20570/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. при секретарі судового засідання Віруцькій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Полісан"
до Державної фіскальної служби України

прочасткове скасування наказу
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП «Полісан» звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання позивача таким, що не відповідає критеріям визначення «великих платників податків»; скасування наказу від 26.09.2014 №145 в частині включення позивача до реєстру великих платників податків на 2015 рік; зобов'язання виключити позивача з реєстру великих платників податків на 2015 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не відповідає критеріям «великого платника податків», оскільки обсяг доходу позивача за період з 01.07.2013 по 01.07.2014 становив 248 359 861,28 грн. та позивачем сплачено до бюджету податків та зборів на суму меншу ніж 12 000 000 грн.

Відповідач - Державної фіскальної служби України - заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Наказом державної фіскальної служби України від 26.09.2014 №145 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2015 рік» затверджено Реєстр великих платників податків на 2015 рік до якого включено під номером 1107 ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан».

Згідно із п. 64.7 ст. 64 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначає порядок обліку платників податків у контролюючих органах та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік з урахуванням критеріїв, визначених цим Кодексом для великих платників податків.

У разі включення платника податків до Реєстру великих платників податків на нього поширюються особливості, визначені цим Кодексом для великих платників податків.

Порядок формування Реєстру великих платників податків затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2013 №717 (далі - порядок).

Відповідно до п. 1.1 Порядку формування та затвердження Реєстру великих платників податків (далі - Реєстр ВПП) здійснюються Міністерством доходів і зборів України (далі - Міндоходів України) щороку.

Згідно із п. 1.2. Порядку до Реєстру ВПП включаються платники податків, які відповідають критеріям великого платника податків, визначеним підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу I Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 14.1.24 ст. 14 ПК України великий платник податків - юридична особа, у якої обсяг доходу від усіх видів діяльності за останні чотири послідовні податкові (звітні) квартали перевищує п'ятсот мільйонів гривень або загальна сума сплачених до Державного бюджету України податків за платежами, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, за такий самий період перевищує дванадцять мільйонів гривень.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що відбір платників податків для включення до Реєстру ВПП на наступний календарний рік здійснюється структурним підрозділом Міндоходів України, за яким закріплено функції моніторингу ефективності супроводження великих платників податків, на підставі аналізу інформації:

1) про сумарні обсяги доходів від усіх видів діяльності платника податків за друге півріччя попереднього року та перше півріччя поточного року (надається структурним підрозділом Міндоходів України, за яким закріплено функції організації робіт з приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності);

2) про суми сплачених до Державного бюджету України податків за платежами, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, у другому півріччі попереднього року та першому півріччі поточного року (надається структурним підрозділом Міндоходів України, за яким закріплено функції організації роботи з ведення обліку доходів і зборів).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що загальна сума сплачених позивачем до бюджету податків за платежами, контроль за справлянням яких покладено на контролюючи органі склав: за ІІ півріччя 2013 року та І півріччя 2014 року 12 895 000 грн, в тому числі податкових платежів 2 588 600 грн., митних платежів 10 306 400 грн.

Оскільки позивачем сплачено до Державного бюджету України податків за платежами, контроль за справлянням яких покладено на контролюючи органі на загальну суму 12 895 000 грн., отже відповідач дійшов висновку про відповідність позивача критеріям визначеним . 14.1.24 ст. 14 ПК України та включив оскарженим наказом до Реєстру великих платників податків на 2015 рік.

Проте, позивач обґрунтовуючи позов зазначає, що митні платежі в розмірі 10 377 000 є передплата за митне оформлення товарів, а тому така сума не входить до загального обсягу сплачених позивачем податків.

Статтею 6 ПК України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно п. 14.1.113-1 ПК України 14.1.113. митні платежі - податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв'язку з переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи; Статтею 16 ПК України визначено, зокрема, що платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 29ст. 4 Митного кодексу України митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Справляння плати за виконання митних формальностей митними органами поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для митних органів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 93.

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України плата за виконання них формальностей митними органами поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для них, справляється за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи до митного органу у порядку, визначеному Міністерством фінансів, ата справляється у гривні за офіційним курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 Митного кодексу України, кошти, що надійшли від справляння плати, зараховуються державного бюджету.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком відповідача, що передплата за митне оформлення товару є обов'язковим платежем, який справляється до Держаного бюджету України.

Обсяг прав та обов'язків платників податків визначено статтями 17 та 16 ПК України такі права та обов'язки є загальними не залежно від того чи включено платника податків до Реєстру великих платників податків чи ні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач залишився на обліку за попереднім місцем реєстрації, а саме: у Державній податковій інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що включення позивача до Реєстру великих платників податків на 2015 рік не змінило обсяг прав та обов'язків позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання і порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідно порушеного права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Оскільки включення оскарженими наказом позивача до Реєстру великих платників податків на 2015 рік не створюють для платника податків наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього додаткових обов'язків, отже суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2015