Справа № 711/8774/2012 2-а/307/20/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 876/3308/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 березня 2014 року у справі № 711/8774/2012, 2-а/307/20/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільського голови с. Вільхівці Маринця Івана Степановича, Вільховецької сільської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити дію та прийняти рішення,

ВСТАНОВИВ:

7 серпня 2012 року позивачі звернулися з адміністративним позовом до Сільського голови с. Вільхівці Маринця Івана Степановича, Вільховецької сільської ради, яким, з врахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати пункт 2 рішення 12-ї сесії VІ-го скликання Вільховецької сільської ради №237 від 23 травня 2012 року "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" в частині надання дозволу і розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4; скасувати рішення чотирнадцятої сесії VI-го скликання Вільховецької сільської ради №296 від 20 вересня 2012 року "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства"; зобов'язати сільського голову с. Вільхівці Тячівського району п. Маринця Івана Степановича повторно внести до порядку денного чергової сесії Вільховецької сільської ради розгляд заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2012 року про надання дозволу на збір документів для проекту відведення їй земельної ділянки у приватну власність площею 1,184 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Григоришино" (альтернативні назви "Маричево", "Мазуруське") с. Сасово Вільховецької сільської ради, яка перебуває у постійному користуванні сім'ї ОСОБА_1, згідно рішень 8-ї сесії XXII скликання Вільховецької сільської ради від 29 серпня 1997 року; зобов'язати Вільховецьку сільську раду Тячівського району Закарпатської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй дозволу на збір документів для проекту відведення земельної ділянки у приватну власність площею 1,184 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Григоришино" (альтернативні назви "Маричево", "Мазуруське"); зобов'язати Вільховецьку сільську раду повідомити позивачів про дату, час та місце проведення чергової сесії, на якій повторно розглядатиметься заява ОСОБА_1 від 23 травня 2012 року для їх особистої присутності на сесії при розгляді цього питання.

Позов мотивує тим, що 23 травня 2012 року відповідач - сільський голова с. Вільхівці Марич І.С. скликав дванадцяту сесію VІ-го скликання, на якій було прийнято рішення №237 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства". Цим рішенням надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 1,3229 га в урочищі "Мазуруське" с. Сасово Вільховецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Дане рішення вважають незаконним, оскільки даною земельною ділянкою родина ОСОБА_1 (позивач з чоловіком, його брати та батьки) користуються ще з початку 90-х років минулого століття. Рішенням Вільховецької сільської ради від 29 серпня 1997 року "Про виділення земельних ділянок у постійне користування" було надано у постійне користування батькові позивача ОСОБА_6, її брату та позивачу ОСОБА_2 земельні ділянки, площею по 0,40 га кожна, в урочищі "Маричево" (ще одна назва урочище "Григоришино"). Дані рішення є чинними і ніким не скасовані чи визнані недійсними по даний час. У зв'язку з прийняттям нової редакції Земельного кодексу України, згідно з вимогами якого, земельні ділянки не можуть перебувати у користування громадян, а тільки у власності або в оренді, то за згодою членів родини і користувачів земельних ділянок в урочищі "Маричево" було прийнято рішення приватизувати родинну землю, шляхом отримання позивачем ОСОБА_1 її у власність для ведення особистого селянського господарства. З цією метою, 23 травня 2012 року нею було подано сільському голові Маринець І. С. заяву з проханням надати дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 1,184 га в с. Сасово в урочищі "Маричево". Зазначає, що виділяючи земельну ділянку ОСОБА_4 в урочищі "Мазуруське", назву останнього було спеціально зазначено, щоб ввести в оману її та сусідів, стверджуючи, що урочище "Мазуруське" і урочище "Маричево" є різними за місцезнаходженням. Зазначає, що урочище "Маричево" і урочище "Мазуруське" є одним і тим самим урочищем, тобто ОСОБА_4 фактично було виділено землю на родинній землі ОСОБА_2.

Щодо рішення Вільховецької сільської ради чотирнадцятого сесії VІ-го скликання від 20 вересня 2012 року №296 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" зазначає, що воно повинно бути скасовано через порушення Вільховецькою сільською радою норм матеріального права при прийнятті цього рішення, оскільки, відмовляючи у наданні дозволу на збір документів для проекту відведення земельної ділянки у приватну власність Вільховецька сільська рада послалася на пункт 4 статті 116 Земельного кодексу України де сказано, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. При цьому, відповідач не вказав у рішенні коли, ким, де позивачам було надано земельну для ведення особистого селянського господарства. Зазначають, що пунктом 1 розпорядження голови Тячівської РДА №337 від 31 травня 2012 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки" ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться за межами населеного пункту Вільхівці - Масово, в урочищі "Григоришино" (Морицово), площею лише 0,3064 га, а не 2 га, для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що неправильне тлумачення Вільховецькою сільською радою та її посадових і службових осіб норм Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування", Конституції України, призвело до прийняття незаконних рішень та неправомірних дій.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 березня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

З таким рішенням суду не погодилися позивачі. Подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивач не використав свого права на безоплатне отримання земельної ділянки, а також той факт, що власники земельних ділянок, суміжних зі спірною ділянкою, відкликали свої підписи в акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає суду розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Вільховецької сільської ради від 29 серпня 1997 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 надано в постійне користування земельні ділянки, розміром 0,40 га, в урочищі "Маричево".

Оскарженим рішенням Вільховецької сільської ради № 237 від 23 травня 2012 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,3229 га в с. Сасово в урочищі "Мазуруське".

Рішенням Вільховецької сільської ради № 296 від 20 вересня 2012 року, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, площею 1,1840 га в с. Сасово, урочище "Григоришино (Маричово)", на підставі пункту 4 статті 116 ЗК України.

Відповідно до статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Цією ж статтею передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів встановила, що на виконання рішення Вільховецької сільської ради від 29 серпня 1997 року про надання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 в постійне користування земельних ділянок, розміром 0,40 га не було виділено земельні ділянки на місцевості в натурі.

Враховуючи той факт, що земельні ділянки позивачам на місцевості в натурі не виділялись, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішенням Вільховецької сільської ради № 237 від 23 травня 2012 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,3229 га в с. Сасово в урочищі "Мазуруське" не було порушено прав позивачів, оскільки в останніх відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, виділену ОСОБА_4.

Позивачами не надано жодних доказів того, що рішення Вільховецької сільської ради № 237 від 23 травня 2012 року було прийнято з порушенням встановленої процедури чи законодавчих норм.

Щодо скасування рішення Вільховецької сільської ради №296 від 20 вересня 2012 року "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" колегія суддів вважає за необхідно вказати, що звертаючись 23 травня 2012 року з заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, ОСОБА_1 чітко вказала, які саме земельні ділянки вона хоче приватизувати. Водночас необхідно зазначити, що сам факт використання певної земельної ділянки в минулому без будь-яких правовстановлюючих документів на неї, не може бути підставою для отримання вказаної земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 121 цього Кодексу передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Водночас необхідно зазначити, що позивачем використано права на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, що підтверджується розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 337 від 31 травня 2012 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки".

Твердження апелянтів, що земельну ділянку отримано в розмірі меншому ніж передбачений статтею 121 ЗК України є таким, що виходить з помилкового трактування законодавства.

Зокрема вказаною статтею передбачений максимальний розмір земельної ділянки, яку може отримати особа безоплатно. Проте статтею 116 цього кодексу чітко передбачено, що безоплатна передача у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Тобто особа має право на таку передачу лише один раз в розмірі не більшому ніж 2,0 гектара.

Враховуючи наведене вище колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність причин для скасування рішення Вільховецької сільської ради №296 від 20 вересня 2012 року "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства".

Оскільки оскаржені рішення є чинними, суд апеляційної інстанції вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивачів про зобов'язаня сільського голови с. Вільхівці Тячівського району п. Маринця Івана Степановича повторно внести до порядку денного чергової сесії Вільховецької сільської ради розгляд заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2012 року про надання дозволу на збір документів для проекту відведення їй земельної ділянки у приватну власність площею 1,184 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Григоришино", зобов'язання Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй дозволу на збір документів для проекту відведення земельної ділянки у приватну власність площею 1,184 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Григоришино" та зобов'язання відповідача повідомити позивачів про дату, час та місце проведення чергової сесії, на якій повторно розглядатиметься заява ОСОБА_1 від 23 травня 2012 року для їх особистої присутності на сесії при розгляді цього питання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 березня 2014 року у справі № 711/8774/2012, 2-а/307/20/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.