Справа № 815/2669/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2669/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про скасування наказів в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за дискредитацію, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити його адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою від 30 січня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду (т. 2 а.с. 216-217).

Постановою від 30 січня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд відмовив в повному обсязі у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Одеській області № 1725 від 30.08.2012 р. в частині звільнення ОСОБА_1, з органів внутрішніх справ; про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Одеській області № 452 о/с від 31.08.2012 р. в частині звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію); про поновлення на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; про стягнення з Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ГУМВС України в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а також тим, що суд першої інстанції послався на недоведені обставини, що мають значення для справи, але які суд першої інстанції помилково вважав доведеними.

Апелянт вважає недоведеним встановлений судом першої інстанції факт залишення 27.07.2012 р., без складання протоколу затримання, гр. ОСОБА_2 з старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 у зимовому приміщенні ВМ «Ланжерон» за адресою вул. Маразліївська, буд. 2, із неправомірним застосуванням спецзасобів - наручників.

Також апелянт вважає недоведеним встановлений факт неповідомлення апелянтом до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про події, що стались в ніч з 27 на 28 липня 2012 року, а саме про поранення гр. ОСОБА_2

Не доведення факту складання неправдивого рапорту щодо отриманих гр. ОСОБА_2 поранень, не доведення факту сприяння протиправним діям старшого лейтенанта міліція ОСОБА_3, не доведення факту фальсифікації матеріалів перевірки за фактом отримання гр. ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Відповідачі ГУ МВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 10 грудня 2010 року по 31 серпня 2012 року.

З 01 серпня 2012 по день звільнення позивач займав посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (т. 1 а.с. 26-32).

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 30.08.2012 року № 1725 оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за грубі порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV, ст. 14 ЗУ «Про міліцію», додатку №18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 №181, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року, наказу МВС України від 26.03.2010 року №90, звернення колегії МВС України до особового складу органів внутрішніх справ України та військовослужбовців внутрішніх військ від 07.02.2012 року, що виразилося у незаконному поміщенні ОСОБА_2 до зимового приміщення ВМ «Ланжерон», незаконному утриманні вказаного вище громадянина в період з 26 на 27 липня 2012 року в літньому приміщенні ВМ «Ланжерон», застосуванні при цьому до нього спецзасобу - наручників, сприянні злочинним діям старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, фальсифікації матеріалів перевірки за фактом отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, нещирості, виявленої під час службової перевірки за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (т. 1 а.с.77-80).

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу від 30.08.2012 року № 1725, ГУМВС України в Одеській області видано наказ № 452 о/с від 31.08.2012 року, згідно з яким лейтенанта міліції ОСОБА_1 - оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення (т. 1 а.с.76).

Відповідно до наказу від 30.08.2012 року № 1725 в провину позивачу поставлені грубі порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, Закону України «Про міліцію», додатку №18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 №181, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року, наказу МВС України від 26.03.2010 року №90.

Підставою для видання оскаржених наказів є висновок службової перевірки від 27 серпня 2012 року за результатами перевірки інформації про неправомірні дії працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області відносно гр. ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 166-178).

Суд першої інстанції встановив, що 25 липня 2012 року близько 19:00 год. у приміщенні дельфінарію «Немо», розташованому на території Одеського морського пляжу «Ланжерон» гр. ОСОБА_2, вкрав з прилавку м`яку іграшку - восьминога, вартістю 250 грн. З викраденою іграшкою ОСОБА_2 пішов до виходу з приміщення дельфінарію, однак був затриманий старшим охоронцем цього закладу - ОСОБА_4, який зателефонував до чергової частини Приморського РВ ОМУ та повідомив про вказану вище подію.

В подальшому ОСОБА_4 віддав викрадену ОСОБА_2 іграшку продавцю сувенірів, а самого злочинця передав патрульному наряду міліції, який ніс службу по охороні громадського порядку на території пляжу «Ланжерон».

Патрульний наряд міліції доставив ОСОБА_2 до ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ та передав останнього дільничному інспектору міліції ВМ «Ланжерон» Приморського РВ капітану міліції ОСОБА_5, та дільничному інспектору міліції ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6, які того дня несли службу у добовому наряді. Останні записали ОСОБА_2 до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВМ «Ланжерон» за №441, однак опитувати його не стали.

У цей час до ВМ «Ланжерон» прибув ОСОБА_4, у якого капітан міліції ОСОБА_5 прийняв заяву про вжиття відповідних заходів до ОСОБА_2, також капітан міліції ОСОБА_5 прийняв від ОСОБА_4 пояснення щодо справи.

Поряд з тим, капітани міліції ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо проведення перевірки за вказаним вище фактом поставились безвідповідально, на місце події не виїхали, огляд його не провели, свідків злочинних дій ОСОБА_2 не встановили та не опитали, викрадену останнім іграшку не вилучили, до матеріалів перевірки в якості речового доказу не приєднали.

Згодом близько 21:00 год. до ВМ «Ланжерон» прибули оперуповноважений сектору карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області лейтенант міліції ОСОБА_1 та оперуповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України старший лейтенант міліції ОСОБА_3

В подальшому, капітан міліції ОСОБА_5 разом з лейтенантом міліції ОСОБА_1 та старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 вивели ОСОБА_2 з літнього приміщення ВМ «Ланжерон» та посадили на заднє сидіння автомобіля «Тойота-Каріна», держномер 841-90 ОА, яким користується капітан міліції ОСОБА_5 Лейтенант міліції ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння зазначеного автомобіля, а старший лейтенант міліції ОСОБА_3 - на заднє поруч з ОСОБА_2, після чого капітан міліції ОСОБА_5 привіз усіх зазначених осіб до зимового приміщення ВМ «Ланжерон», розташованого у будинку №2 по вул. Маразліївській в м. Одесі.

Відчинивши вхідні двері до вказаного приміщення, капітан міліції ОСОБА_5 і лейтенант міліції ОСОБА_1, виходячи за межі своїх службових повноважень, провели туди ОСОБА_2 і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, залишили їх у службовому кабінеті та пішли з відділення без складання протоколу затримання.

Водночас старший лейтенант міліції ОСОБА_3 виходячи за межі наданої йому влади та службових повноважень, почав знущатися над ОСОБА_2 та катувати останнього, зокрема, хаотично вистригав вказаному громадянину волосся на голові, бив по різним частинам тіла та підпалював за допомогою запальнички мочки вух, що спричиняло нестерпний біль. Крім того, старший лейтенант міліції ОСОБА_3 лякав ОСОБА_2 що виколе йому ножицями очі.

26 липня 2012 близько 02.00 годин старший лейтенант міліції ОСОБА_3 припинив знущатись над ОСОБА_2 приліг на диван, що стояв у службовому кабінеті та заснув. Скориставшись цим, ОСОБА_2 узяв ножиці та з суіцидальними намірами вдарив ними себе у груди, спричинивши проникаюче колото-різане поранення.

Вранці того ж дня близько 05.00 годин старший лейтенант міліції ОСОБА_3 прокинувся та виявив, що ОСОБА_2 сидить у куті закривавлений, при цьому ОСОБА_3 про вказану вище подію до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не повідомив, а в телефонному режимі проінформував про це оперуповноваженого СКР Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_7 та лейтенанта міліції ОСОБА_1, які про дані обставини до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області також не повідомили, фактично дані дзвінки носили консультаційний характер, та усі наступні дії були спрямовані на приховування вказаних подій.

В подальшому майор міліції ОСОБА_8 поїхав до Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області для проходження інструктажу, після чого близько 09.30 годин повернувся до зимового приміщення ВМ «Ланжерон» разом з лейтенантом міліції ОСОБА_1 Останній наклав марлеву пов'язку на рану ОСОБА_2 після чого вказані вище працівники міліції привезли зазначеного громадянина до літнього приміщення ВМ «Ланжерон». Там лейтенант міліції ОСОБА_1 примусив ОСОБА_2 власноручно написати пояснення з приводу отримання ним тілесних ушкоджень. При цьому на вимогу ОСОБА_1 ОСОБА_2 написав, що 25 липня 2012 він був відпущений з ВМ «Ланжерон» під зобов'язання явки до ОВС 26 липня 2012 та направився у парк ім. Т. Шевченка, де з суіцидальними намірами уламком скляної пляшки спричинив собі поранення грудної клітини, оскільки злякався бути знову притягнутим до кримінальної відповідальності та засудженим за скоєння злочину.

27 липня 2012 лейтенант міліції ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_2 явку з повинною про скоєння ним крадіжки в дельфінарії «Немо» (т. 2 а.с. 31) та від імені останнього склав пояснення з цього приводу (т.2 а.с. 32-34), в якому вказав, що викрадена іграшка була вилучена у ОСОБА_2 в ході особистого обшуку, який проводився у відділенні міліції «Ланжерон» у присутності понятих, що не відповідає дійсності.

Тільки 27.07.2012р. лейтенант міліції ОСОБА_1 склав неправдивий рапорт про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів по заяві ОСОБА_4 (ЖРЗПЗ Приморського РВ ОМУ від 25.07.2012 № 9792) був затриманий ОСОБА_2 до якого заходи фізичного і психологічного впливу та спецзасоби не застосовувались (т.2 а.с. 24).

Суд першої інстанції встановив, що зазначені вище обставини підтвердженні під час офіційного з'ясування обставин справи, підтверджені висновком за результатами службової перевірки УВБ в Одеській області від 27.08.2012р., а також під час досудового слідства по кримінальній справі №57, що зазначено у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 (т.1 а.с.13-15), який не оскаржив вказану постанову в порядку кримінально-процесуального судочинства, в судовому засіданні погодився із викладеними в ній обставинами, а тому, згідно положень ч.3 ст.72 КАС України, ці обставини є встановленими.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що вчинені позивачем порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, статті 14 Закону України «Про міліцію», додатку №18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань (затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 №181), Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року), наказу МВС України від 26.03.2010 року №90 щодо громадянина ОСОБА_2 свідчать про те, що позивач діяв всупереч мети, завдання та функції працівника міліції по охороні життя, здоров'я, прав та інтересів громадян.

При цьому суд першої інстанції зауважив, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію, тобто за позбавлення довіри, підривання авторитету, звання працівника органів внутрішніх справ, а відтак, звільнення позивача відбулося за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення.

Водночас суд першої інстанції не прийняв посилання позивача, як на підставу для задоволення позову, на винесення прокуратурою Приморського району м. Одеси постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно позивача, оскільки зазначений факт не спростовує того, що своїми діями позивач дискредитував органи внутрішніх справ, а лише вказує на те, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений нормами КК України.

Також суд першої інстанції встановив, що позивач на час прийняття оскаржених наказів мав стягнення - зауваження, оголошене наказом Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 30.03.2012 року №117.

Представник апелянта ОСОБА_9 (т. 3 а.с. 26) просив апеляційний суд визнати обов'язковою явку апелянта - ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 25). Апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався внаслідок відсутності відомостей про отримання апелянтом ОСОБА_1 судових повісток, які в подальшому повертались до апеляційного суду з відміткою пошти про неможливість вручення поштового відправлення із закінчення строку зберігання (т. 3 а.с. 33, 34, 42, 43, 49, 50).

Судова повістка про виклик апелянта у судове засідання, призначена на 18 лютого 2015 року повернулась до апеляційного суду з відміткою пошти про неможливість вручення через закінчення строку зберігання (т. 3 а.с. 51-53).

Враховуючи зловживання апелянтом своїми процесуальними правами, неповідомлення апелянтом та його представником причин неявки, не повідомлення зміни адреси проживання, у разі якщо така відбулась, з урахуванням приписів ст. ст. 33, 35, 36, 40 КАС України, апеляційний суд вважає апелянта таким, що належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників відповідачів, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Факт залишення ОСОБА_1, без складання протоколу затримання, ОСОБА_2 на ніч в приміщенні відділенні міліції «Ланжерон» під доглядом ОСОБА_3, факт неправомірного застосуванням спецзасобів - наручників, факт неповідомлення позивачем про надзвичайну подію, яка сталась з ОСОБА_2, факт приховування подій щодо затримання, утримання та імітування проведення оперативно-розшукових заходів щодо гр. ОСОБА_2 підтверджені постановою від 18.10.2012 р. про відмову у порушені кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку не оскражена (т. 1 а.с. 13-15); наказом ГУ МВС України в Одеській області від 30.08.2012 р. № 1725 «Про надзвичайну подію, яка сталась у відділенні міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області» (т. 1 а.с. 77-80); висновками від 27.08.2012 р. за результатами службової перевірки інформації про неправомірні дії працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно гр. ОСОБА_2 та за зверненням останнього з цього приводу (т. 1 а.с. 82-94); матеріалами перевірки за фактом протиправних дій працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно гр. ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 2-187).

Також зазначені судом першої інстанції фактичні обставини справи підтверджені встановленими обставинами у вироку від 04 липня 2013 року про кримінальній справі у відношенні гр. ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 216-231), який набрав законної сили 14.11.2012 року.

Враховуючи приписи ст. ст. 4, 10, Закону України «про міліцію», ст. 7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. за №114, Наказу МВС від 28.04.2009 № 181 (з додатком №18), яким затверджено інструкцію з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржених наказів, відповідно до яких звільнення позивача відбулося за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення.

Доводи апеляційної скарги, які дублюють адміністративний позов та додаткові письмові пояснення позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 70, 71, 72, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 02 березня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко