Справа № 693/1972/13-а (2а/693/53/13)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Київ К/800/49338/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представників ОСОБА_1 Королівської сільської ради Жашківського району Черкаської області Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Скавуляк Т.В., Бєляєва О.А., Федоренко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Королівської сільської ради Жашківського району Черкаської області про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явила позов до Королівської сільської ради Жашківського району Черкаської області про визнання нечинним рішення від 27 листопада 2012 року № 14/2 «Про оформлення права власності на нежитлові будівлі».

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 23 травня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано нечинним рішення від 27 листопада 2012 року № 14/2 «Про оформлення права власності на нежитлові будівлі».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року апеляційну скаргу Королівської сільської ради Жашківського району Черкаської області задоволено.

Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що після реформування колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» (далі КСП «Перемога») с. Королівка Жашківського району Черкаської області майновий фонд підприємства був розділений між його членами.

13 листопада 2006 року на загальних зборах була створена спілка (об'єднання) громадян-співвласників майна сільськогосподарського підприємства «Королівка» (далі - Спілка, СТОВ «Королівка»).

Метою створення і діяльності Спілки було задоволення і захист законних економічних інтересів, створення сприятливих умов становлення та розвитку українського приватного власника землі, сільськогосподарського підприємця, соціальний і правовий захист законних інтересів членів, пов'язаних із розпорядженням спільним майном, отриманим в результаті реорганізації КСП «Перемога».

ОСОБА_8 належить майновий пай у розмірі 2370 грн., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай від 23 лютого 2009 рок серія ЧЕ - ІІІ № 036218, ОСОБА_9 належить майновий пай у розмірі 11401 грн., що також підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай від 17 червня 2009 року, серія ЧЕ - ІІІ № 036219.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 стало відомо, що на загальних зборах Спілки від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було вирішено виділити в натурі нерухоме майно, а саме:

ОСОБА_9 - приміщення свинарника, скважину № 1 та водонапірну башту №2;

ОСОБА_8 - будинок механізатора, майстерню тракторної бригади, ремонтну майстерню, заправку з піднавісом, колодязь.

Рішенням Королівської сільської ради від 27 листопада 2012 року № 14/2 за ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано право власності на вищевказане майно.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що оскільки її не було проінформовано про збори учасників Спілки, а майно КСП перебуває у спільній частковій власності всіх його членів, що дає право володіти, користуватися та розпоряджатися майном кооперативу лише за згодою всіх його учасників, рішення відповідача від 27 листопада 2012 року № 14/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 не підтверджено право на майновий пай члена КСП, не доведено своє членство у Спілці, а отже не підтверджено право володіти, користуватись та розпоряджуватись майном, що є у спільній частковій власності сільськогосподарського підприємства.

Також суд апеляційної інстанції вказав на відомості про отримані кошти за реалізоване у 2012 році майно, зі змісту якого слідує, що позивачем було отримано грошову винагороду у розмірі - 385 грн. 26 коп. за реалізоване в 2012 році майно спілки, що свідчить про надання нею згоди на виділення зі складу пайового фонду майна у натурі на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною 1 статті 358 Цивільного кодексу України передбачено право спільної часткової власності, яке здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

З наведеного слідує, що право власності на майновий комплекс належить всім членам (учасникам) спілки в межах їх часток.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах.

Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках

міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Це положення стосується тих правовідносин, коли учасники спілки передали свої майнові паї до відання спілки, а спілка прийняла це майно відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо

забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам

власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Законом передбачено можливість виділення майна в натурі, але в межах частки кожного з власників, в тому разі, якщо особа попередньо об'єднала свій майновий пай з паями інших співвласників, та передала це майно до колективного сільськогосподарського підприємства, а підприємство, в свою чергу, прийняло це майно відповідно до вимог закону.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням про розпаювання та акту розподілу майна між колишніми членами КСП «Перемога» ОСОБА_1 має право на пай розміром 5421 грн..

У додатку до Статуту Спілки визначено перелік майна, яке громадяни отримали внаслідок розпаювання КСП «Перемога», в тому числі і ОСОБА_1.

Враховуючи зазначене, доводи суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не підтверджено право на майновий пай члена КСП, не доведено своє членство у Спілці є безпідставні та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не було проінформовано про збори учасників Спілки, на яких вирішувалось питання про виділення в натурі майна Спілки ОСОБА_9 та ОСОБА_8, дозволу на таке виділення ОСОБА_1 не давала.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання нечинним рішення Королівської сільської ради від 27 листопада 2012 року № 14/2 «Про оформлення права власності на нежитлові будівлі».

Разом з цим судом апеляційної інстанції помилково було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року скасувати.

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 23 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: