Справа № 822/342/15
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/342/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2015 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 30084,52 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917711 від 19 січня 2015 року, виконавчого збору в розмірі 35813,92 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917852 від 19 січня 2015 року та виконавчого збору в розмірі 20000 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917569 від 19 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №44917711, ВП №44917852 та ВП №44917569 та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ним отримані не були.

Вказує, що про те, що стягувачі звернулись до відповідача із заявами про примусове виконання виконавчих листів №686/74/14 від 10.09.2014 року йому стало відомо лише 19 січня 2015 року та того ж дня суми, які підлягали стягненню, було сплачено, тобто рішення суду було виконано добровільно, про що державному виконавцю було надано документальне підтвердження. А тому постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчих провадженнях ВП №44917711, ВП №44917852 та ВП №44917569 є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Додатково зазначив, що у день, коли позивачу стало відомо про наявність виконавчих проваджень, ним (як представником позивача) було подано відповідачу заяву про поновлення ОСОБА_3 строку для добровільного виконання рішення про стягнення коштів. Однак, як виявилось згодом, того ж дня відповідачем були прийняті оскаржувані постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні позову слід відмовити. Зазначив, що постанови про відкриття виконавчого провадження направлялась на адресу позивача, та, хоча не були вручені йому, ОСОБА_3 згідно Закону України "Про виконавче провадження" вважається повідомленим про відкриття виконавчих проваджень. Отже, оскільки боржником не було виконано рішення суду в строк, зазначений у таких постановах, оскаржувані постанови прийняті правомірно.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, даючи правову оцінку оскаржуваним рішенням, суд дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно з ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2,5 ст.25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, зокрема, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім, зокрема - постанов про відкриття виконавчого провадження. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Хмельницької області від 02 вересня 2014 року постановлено стягнути з ОСОБА_3 завдану моральну шкоду на користь: ОСОБА_4 в сумі 358139,20 грн., ОСОБА_5 в сумі 200000 грн. та ОСОБА_6 в сумі 300845,20 грн.

За заявами стягувачів, на виконання виконавчих листів №1-кп/686/74/14 від 10 вересня 2014 року, державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №44917711, ВП №44917852 та ВП №44917569 від 01 жовтня 2014 року.

В п.2 резолютивної частини вказаних постанов боржнику запропоновано самостійно виконати рішення до семи діб.

В пункті 3 постанов зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення виконати примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Зазначені постанови за супровідними листами від 01 жовтня 2014 року за №№31355-31357 були направлені на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак отримані ним не були, що підтверджується повернутими відповідачу рекомендованими листами без вручення адресату з відміткою підприємства поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Факт неможливості отримання позивачем вказаної поштової кореспонденції підтверджується довідкою Державної прикордонної служби №0.254-15953/0/15/14 від 30 грудня 2014 року, згідно якої ОСОБА_3, 13 вересня 2014 року перетнув державний кордон України у пункті пропуску "Бориспіль" та вилетів літаком у м. Франкфурт, Німеччина.

При цьому, згідно ч.1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

19 січня 2015 року, на підставі вимог ст.28 Закону, державним виконавцем другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 30084,52 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917711, виконавчого збору в розмірі 35813,92 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917852 та виконавчого збору в розмірі 20000 грн. по виконавчому провадженню ВП №44917569.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч.1 ст.12 Закону сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Згідно даної норми відкладення виконавчих дій, у зв'язку з невчасним отриманням боржником відповідної постанови, є правом державного виконавця, а не його обов'язком, та може застосовуватись, коли наявні об'єктивні причини, що унеможливлюють вчасне виконання боржником виконавчого документу.

При цьому, згідно п.4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999 року (далі - Інструкція) у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

В судовому засіданні представником позивача зазначено та представником відповідача підтверджено, що на виконання зазначених норм представником позивача 19 січня 2015 року до другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було подано заяву про поновлення строку на добровільне виконання рішення суду. Дана заява була обґрунтована тим, що лише того ж дня позивачу стало відомо про наявність виконавчих проваджень.

Однак, державний виконавець всупереч вимогам ст. 35 Закону та п. 4.1.1 Інструкції не розглянув таку заяву і не вирішив питання про відкладення виконавчих дій та поновлення строку для добровільного виконання рішення.

Матеріалами виконавчих проваджень підтверджується, що передумовою для прийняття постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 19 січня 2015 року було невиконання боржником судового рішення у встановлений державним виконавцем строк для його добровільного виконання (7 діб).

Однак позивач не був обізнаний про існування постанов про відкриття виконавчого провадження, оскільки не отримував їх та не мав можливості у добровільному порядку та у строки, встановлені такими постановами, виконати рішення суду.

Про наявність виконавчих проваджень позивачу стало відомо лише 19 січня 2015 року та того ж дня ОСОБА_7 - батьком позивача, на прохання останнього, було сплачено всі суми, які підлягали стягненню, а саме на користь ОСОБА_4 358139,20 грн. (згідно квитанції № HMVC0019A3), ОСОБА_5 200000 грн. (згідно квитанції № HMVC0019A4), та ОСОБА_6 300845,20 грн. (згідно квитанції № HMVC0019A0), тобто було добровільно виконано рішення суду, про що державному виконавцю було надано документальне підтвердження.

Також факт сплати необхідних сум на користь стягувачів підтверджується листами відповідача №1050-1052 від 19 січня 2015 року.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26 грудня 2003 року суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в ч.2 ст. 24 Закону і був нереальним.

Враховуючи викладене, у разі неотримання постанов про відкриття виконавчого провадження та, як наслідок, неможливості самостійно виконати рішення у строки, визначені ч.2 ст. 25 Закону, позивач мав право ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень, отримати їх копії, подати заяву державному виконавцю про відкладення виконавчих дій та у визначений строк здійснити дії щодо самостійного виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приймаючи постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідач не врахував того, що позивач з об'єктивних причин був позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду, про що ним було повідомлено орган державної виконавчої служби відповідною заявою.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, Кодекс), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявність правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору, в зв'язку з чим оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 30084,52 грн. по виконавчому провадженню №44917711, виконавчого збору в розмірі 35813,92 грн. по виконавчому провадженню №44917852 та виконавчого збору в розмірі 20000 грн. по виконавчому провадженню №44917569 від 19 січня 2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2015 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк