Справа № 143/509/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Київ К/800/1312/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Розваляєвої Т.С., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Зубенка Д.В.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача неприбуття

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу, подану ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року

у справі № 143/509/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Погребищенської міської ради Вінницької області

треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Погребищенської міської ради Вінницької області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_4, про скасування рішення Погребищенської міської ради від 15.04.2011 № 46 про надання дозволу ОСОБА_5 на доприватизацію житлової площі в розмірі 15,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, розпорядження органу приватизації Погребищенської міської ради від 02.06.2011 № 450 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Погребищенською міською радою 09.06.2011 ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 та в зобов'язання Погребищенської міської ради розглянути і задовольнити заяву ОСОБА_2 про приватизацію частки в житловому будинку АДРЕСА_1.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.11.2014, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014, у позові відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована серед іншого тим, що ОСОБА_5 до 2011 року вже використав своє право (приватизаційні чеки) на приватизацію житла. Водночас, суди не встановили, що ОСОБА_5 до органу приватизації не подав усі передбачені пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення № 396), документи, що підтверджує порушення відповідачем законодавства про приватизацію.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, з 2003 року по 2010 рік позивач проживав з батьками в будинку АДРЕСА_1 (далі - будинок АДРЕСА_1).

У 2003 році батьки позивача придбали земельну ділянку із будинком АДРЕСА_1. На земельну ділянку був виготовлений державний акт, а будинок залишався у власності Погребищенської міської ради.

20.02.2014 позивач звернувся до Погребищенської міської ради із заявою про надання йому дозволу на приватизацію житла у будинку АДРЕСА_1.

24.02.2014 Погребищенська міська рада повідомила, що вищеназваний житловий будинок не перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, міська рада та її виконавчий комітет не може надати дозвіл на його приватизацію.

Так, 27.01.2011 ОСОБА_5 звернувся із заявою до міського голови м. Погребище про надання дозволу на доприватизацію житла, тобто будинку АДРЕСА_1. Оскільки цей будинок був виділений його сім'ї для проживання «Вінницьким регіональним відділенням аеропортів», де працював у свій час батько третьої особи. На підставі зазначеної заяви рішенням Погребищенської міської ради від 15.04.2011 № 46 ОСОБА_5 був наданий дозвіл на до приватизацію житлової площі в розмірі 15,2 м. кв. в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.05.1996, виданого на підставі розпорядження від 29.05.1996 № 145 органу приватизації приватизував згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру загальною площею 57,0 м. кв. по АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви наймача ОСОБА_5 розпорядженням органу приватизації Погребищенської міської ради від 02.06.2011 № 450 зобов'язано Вінницьке бюро технічної інвентаризації видати і зареєструвати свідоцтво на право власності на будинок загальною площею 60,9 м. кв., житловою площею 26,4 м. кв., по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 в цілому.

Погребищенською міською радою 09.06.2011 видано Свідоцтво на право власності на нерухоме майно ОСОБА_5 на житловий будинок із прибудовами у б. АДРЕСА_1.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 звернулась з позовом до Погребищенської міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_5, про визнання недійсними розпорядження органу приватизації Погребищенської міської ради від 02.06.2011 № 450 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1, а також Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Погребищенською міською радою 09.06.2011 ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.11.2012, залишеним в силі ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 13.03.2013, у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову в справі № 143/509/14-а, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_5 підготував всі необхідні документи, перелік яких визначений діючим законодавством України, та звернувся до органу приватизації. Водночас, оспорювані рішення відповідачем прийнято правомірно та без порушення прав позивача, а тому підстав для задоволення позову немає.

Крім того, розглядаючи справу та приймаючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такий висновок судів попередніх інстанцій передчасним з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною першою статті 3 КАС України серед іншого передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про приватизацію нерухомого майна, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою (ОСОБА_5) права власності на спірне житло у будинку АДРЕСА_1 повинне вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право між ОСОБА_5 та позивачем.

Так, суди під час вирішення справи встановили, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірними рішеннями відповідача у приватну власність житлового будинку АДРЕСА_1, на думку ОСОБА_2, призведе до незаконного позбавлення його права власності на житлову площу у цій будівлі.

Таким чином, звертаючись до суду з цим позовом про скасування актів індивідуальної дії Погребищенської міської ради Вінницької області, які вичерпали свою дію фактом їх виконання, а саме приватизацією ОСОБА_5 будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 обрав спосіб, який не захистить порушене, на його думку, право.

На вказані обставини суди попередніх інстанцій не звернули увагу.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону відповідають не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Ураховуючи вказані положення правових норм адміністративного судочинства стосовно принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі та належності доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що під час розгляду цієї справи та прийняття рішення по суті суду першої інстанції необхідно встановити, чи належний спосіб захисту порушеного, на думку ОСОБА_2, права обрано позивачем у цій справі, а також, чи заявлені у цій справі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій під час прийняття рішень по суті спору у цій справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Т.С. Розваляєва

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель