Справа № 872/4337/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокусправа № 1170/2а-3504/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року у справі № 1170/2а-3504/12 за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ІНТЕРРЕСУРСИ" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ІНТЕРРЕСУРСИ" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2012 року № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року позов Товариства з додатковою відповідальністю "ІНТЕРРЕСУРСИ" задоволено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Оттімо"за період з 01.09.2011 р. по 31.10.2011 р. та ТОВ "Електродизель"за період з 01.02.2012 р. по 29.02.2012 р..

Під час перевірки виявлено порушення вимог п. 198.3, п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України. Так, в акті зазначено, що діяльність позивача була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди з контрагентом-постачальником, який не виконував своїх зобов'язань до вигодонабувача.

27 вересня 2012 року на підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким позивачеві зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 7684 грн..

Позивач, вважаючи прийняте рішення протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який позовні вимоги задовольнив, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем з контрагентами ТОВ "Електродизель" та ТОВ "Оттімо" укладалися договори поставки товару. На підтвердження реальності здійснення даних правочинів позивачем надано як податковому органу, так і суду для приєднання до матеріалів справи, копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових та видаткових накладних, а також копії платіжних доручень, що свідчать про оплату за поставлений товар.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, зокрема, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару (послуги) та його оплати, а також наявність мети отримання товару (послуг), пов'язаної із подальшим використанням отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Суд першої інстанції встановив, і з цими висновками погоджується колегія суддів, що позивачем дотримано вимог закону, пов'язаних з формуванням податкового кредиту, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної.

З наданих первинних документів вбачається, що зобов'язання за договорами були виконані у повному обсязі, тобто було продано та придбано товар в кількості, за ціною, в строки і на умовах згідно з вказаними правочинами. Протягом дії угоди сторонами було підписано ряд видаткових та податкових накладних. Розрахунки були здійснені шляхом перерахування грошових коштів.

Фактичність виконання вказаних договорів та рух активів підтверджується первинними документами: договорами, податковими накладними, платіжними дорученнями, рахунками-фактурами.

Позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно, на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів), відобразив у даних податкового обліку операції із контрагентами.

Відповідачем же, в свою чергу, не було спростовано достовірності відомостей, що містять первинні та розрахункові документи, надані платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій. Податковим органом не доведено належними та допустимими доказами того факту, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків, та що договори укладено без мети настання реальних наслідків. Судових рішень щодо визнання угод недійсними суду надано також не було.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що відповідачем безпідставно, всупереч фактичним обставинам справи зроблено висновок про нікчемність угод позивача з вказаними вище контрагентами. Зважаючи на те, що у позивача наявні належним чином складені фінансово-господарські документи та податкові накладні, які підтверджують реальність операцій, останній мав право на формування податкового кредиту на підставі цих документів.

З огляду на не доведеність відповідачем правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, заявлені позивачем вимоги щодо його скасування підлягали задоволенню.

Мотивація та доводи, наведені у апеляційній скарзі відповідача, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, з огляду на що підстави для скасування правильного по суті та законного рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року у справі № 1170/2а-3504/12 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак