Справа № П/811/4293/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2015 року справа № П/811/4293/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:
позивача : Бриндзюка Д.В. та Телевного В.М.;

відповідача : Кривошеї А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доУправління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області
провизнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, а також, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Головного управління державної казначейської служби України в якому просить суд:

- визнати дії Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області стосовно видачі наказу УМВС України в Кіровоградській області від 18.11.2014 року №412 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 є (порушення дисципліни) протиправними;

- скасувати наказ №412 о/с від 18.11.2014 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 є (порушення дисципліни);

- поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Управління начальника відділу організації роботи ДПС управління ДАІ міліції громадської безпеки УМВС України в Кіровоградській області, майора міліції;

- зобов`язати УМВС України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу з 18.11.2014 року по час поновлення на роботі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не вчиняв порушень дисципліни, які б давали підстави для звільнення його зі служби з ОВС. Зазначив, що з 03.11.2014 року був відсутній на службі з поважних причин, оскільки перебуває на лікуванні. Проте відповідач безпідставно дійшов висновку про відсутність його на службі без поважних причин та виніс протиправний наказ від 18.11.2014 року №412 про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни).

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву, в яких зазначив про те, що позов не визнається у повному обсязі, оскільки звільнення позивача відбулося на законних підставах, адже протягом тривалого часу позивач без поважних причин не виходив на службу та ввів керівництво в оману щодо свого місця лікування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що

ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 26.02.1999 року.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 25.12.2013 №464 о/с дск ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Управління начальника відділу організації роботи ДПС управління ДАІ міліції громадської безпеки УМВС України в Кіровоградській області.

11.11.2014 року начальник УКЗ УМВС України в Кіровоградській області Ярошенко В.Д. складено рапорт про те, що ним здійснено виїзд до обласного протитуберкульозного санаторію «Лісова Поляна» щодо перебування на лікуванні ОСОБА_1 .

В рапорті зазначено, що ОСОБА_1 закінчив лікування у вищезазначеному медичному закладі 04.11.2014 року. В подальшому при спілкуванні з позивачем, останній вказав, що продовжує перебувати на лікуванні в одному з медичних закладів але в якому вказати відмовився.

У свою чергу начальник УДАІ УМВС в області ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 проходить лікування у м. Каневі, Канівського району, Черкаської області.

Тому, з метою перевірки достовірності інформації щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні ОСОБА_3 в даному рапорті начальника УМВС України в Кіровоградській області Вітюка А.І. призначити за даним фактом службове розслідування та надати дозвіл на виїзд в м. Канів (а.с.48).

14.11.2014 року начальник СМЗ УМВС в області О.О.Нестройний склав на ім`я начальника УМВС України в Кіровоградській області «доповідну записку» в якій вказав, що в зв`язку з відсутністю на роботі ОСОБА_1 здійснено виїзд в м. Канів та встановлено, що ОСОБА_1 не звертався за медичною допомогою. На час складання записки місце знаходження та стан здоров`я невідомий (а.с.53).

ОСОБА_1 в телефонній розмові відмовився надати пояснення щодо вказаного факту, про що складено відповідний акт 14.11.2014 року (а.с.57).

14.11.2014 року начальником УМВС в Івано-Франківській області затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , за результатами якого за грубе порушення трудової дисципліни позивачем, запропоновано звільнити ОСОБА_1 . Грошове утримання у період з 04 листопада 2014 року по теперішній час ОСОБА_1 , у зв`язку з невиходом його на службу без поважних причин, не нараховувати, а вказаний період вважати прогулом (а.с.69-72).

18.11.2014 року наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області від 18.11.2014 року №412 о/с ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів МВС у запас Збройних Сил України за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за порушення дисципліни (а.с.87).

Згідно зі ст.11 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року.

Пункт 23 вказаного Положення передбачає, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п."є" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить, з того, що при розгляді справ про поновлення на роботі необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові, крім того, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

З наказу №412 від 18.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 звільнено за п."є" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Відповідно до пояснень наданих представником відповідача в судовому засіданні та наданих письмових пояснень порушення трудової дисципліни позивачем виразилось у відсутності на службі без поважних причин та наданні керівництву недостовірної інформації щодо проходження лікування у медичному закладі (а.с.125).

З матеріалів службового розслідування вбачається, що наявні акт про відмову від дачі пояснень під час службового розслідування від 14.11.2014 року, висновку службового розслідування від 14.11.2014 року, рапорти співробітників ОВС, які 17.11.2014 року здійснили виїзд за місцем проживання позивача: АДРЕСА_1 , з метою ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами службового розслідування, атестаційним листом, поданням про звільнення з ОВС та запрошенням на засідання кадрової комісії, проте за місцем проживання ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що на вищезазначених документах, які стали підставою для звільнення ОСОБА_1 з ОВС всупереч вимогам п.6.2.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та п.п.2.12, 3.14 Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої Наказам Міністерства внутрішніх справ України від 27 липня 2012 року №650 відсутні такі обов`язкові реквізити документів як реєстраційний номер.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідно до п.6.3.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань ОСОБА_1 вправі отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування.

Суд звертає увагу також на те, що індивідуальний підхід у визначенні обставин конкретної ситуації стосовно певної особи, прямо передбачено законодавцем, так згідно з вимогами п.6.3.2 та п.6.3.3 вищевказаної Інструкції особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового, розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять).

П.6.2.2 Інструкції зобов`язує посадову особу при проведенні службового розслідуванням дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування.

Разом з тим, як встановлено судом, ні про службове розслідування позивача не повідомлено, ні з висновками службового розслідування він не ознайомлений.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.11.2014 року за направленням КЗ «Обласної туберкульозної лікарні» перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному протитуберкульозному санаторії для дорослих, що підвереджується листом тимчасової непрацездатності №376126 по 03.11.2014 р.(а.с.143).

Відповідно до листа головного лікаря Обласного протитуберкульозного санаторія для дорослих ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 04.11.2014 року по 18.12.2014 року та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я для лікування в КЗ «Обласному протитуберкульозному диспансері» (а.с.120).

Таким чином, позивач на час призначення та проведення службового розслідування перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі.

Більш того, суд звертає увагу на те, що законодавцем в статті 14 Статуту визначено термін проведення службового розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця.

Так, наказ про призначення та проведення службового розслідування виданий 12.11.2014 року, а висновок який є підставою для звільнення вже 14.11.2014 року узгоджений Начальником УМВС України в Кіровоградській області. Тобто, службове розслідування фактично проведено 2 дні.

Виходячи з вищезазначених норм та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що службове розслідування проведено поверхнево, неповно та упереджено, без належної оцінки та встановлення фактичних обставин які мали значення для прийняття рішення.

Таким чином, безспірно встановлено факт проведення службового розслідування з порушенням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Також, суд зазначає, що як вже встановлено ОСОБА_1 перебував на лікуванні до 18.12.2014 року, тобто наказ про його звільнення видано під час його перебування на лікуванні.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України (надалі - КзПП), у якому визначені основні трудові права працівників.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КзПП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає, що ні загальним законом ні спеціальним законом не допускається розірвання трудових відносин, в даному випадку припинення публічної служби, в період тимчасової непрацездатності особи.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, де зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок.
Згідно Наказу №412 о/с від 18.11.2014 року звільнення ОСОБА_1 відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд критично оцінює доводи відповідача про порушення ОСОБА_1 Порядку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України (далі-Порядок), з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування призначено в зв`язку з тим, що починаючи з 04.11.2014 року ОСОБА_1 на час винесення наказу про проведення службового розслідування не приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з п.п.2.1., 2.3., 2.6., 2.7. Порядку видача документів про звільнення від службових обов`язків особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовцям внутрішніх військ, крім військовослужбовців дійсної строкової служби внутрішніх військ) у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності проводиться лікувально-профілактичними закладами МВС України, а також державними та комунальними закладами охорони здоров`я України.

Тимчасова непрацездатність працівників внаслідок захворювання, поранення, контузії, травми або каліцтва незалежно від обставин, за яких вони отримані, підтверджується в лікувально-профілактичних закладах МВС України листком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність або довідкою лікаря (фельдшера) військової частини. Про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Документи, що засвідчують непрацездатність, видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом 1 доби після закінчення лікування. Після відновлення працездатності в листку звільнення від служби зазначається дата виходу на службу. В зазначений строк працівник зобов`язаний пред`явити безпосередньому начальнику листок звільнення від служби.
Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001 р.

Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

У разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування.

Лікарняний видається з дня встановлення непрацездатності, окрім лікування в стаціонарі, де листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування. Після закінчення лікування листок непрацездатності закривається та може бути пред`явлений роботодавцю для виплати відповідної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_1 листок непрацездатності з 04.11.2014 року для підтвердження захворювання в лікувально-профілактичних закладах МВС України міг надати лише після 18.12.2014 року.

Крім того, судом встановлено, що співробітникам ОВС які 17.11.2014 року здійснили виїзд за місцем проживання позивача повідомлено дружиною останнього, що документи які підтверджують місце лікування будуть надані керівництву наступного дня.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор відділу ІОС УКЗ УМВС в Кіровоградській області в рапорті на ім`я начальника УКЗ УМВС в Кіровоградській області Ярошенко В.Д. від 19.11.2014 року доповів про те, що 18.11.2014 року до УМВС в області надійшла довідка про те, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні в Обласному протитуберкульозному санаторії для дорослих.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації (ст. 14 Дисциплінарного статуту). Судом враховано, що позивачем були допущенні порушення Порядку щодо неповідомлення рапортом керівництва про продовження лікування з 04.11.2014 року, що позивачем в судовому засіданні не заперечувалось.

Враховуючи, що на позивача розповсюджується саме дисциплінарний, а не атестаційний порядок звільнення, відповідачу належить врахувати, що звільненню позивача з органів внутрішніх справ повинні передувати інші більш м`які види дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість та надмірну тяжкість застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до абзацу 10 пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення у адміністративній справі" задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визначити протиправним рішення суб`єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов`язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Визначаючи у даній справі належний спосіб захисту порушеного права, суд дійшов висновку про протиправність наказу начальника Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській №412 о/с від 18.11.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни). В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, вказаний вище наказ підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді заступника начальника Управління начальника відділу організації роботи ДПС управління ДАІ міліції громадської безпеки УМВС України в Кіровоградській області, оскільки УМВС України і Кіровоградській області не доведено суду факту правомірності припинення перебування позивача на державній службі, а оскаржуваний наказ виданий необґрунтовано, без врахування всіх обставин і підстав звільнення, з порушенням чинного законодавства, аналіз якого проведено в даній постанові, без дотримання принципу пропорційності, що має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області грошового утримання за час вимушеного прогулу з 18.11.2014 року по час поновлення на роботі, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

На час звільнення та розгляду справи у суді ОСОБА_1 перебуває на лікарняному який в свою чергу не вважається вимушеним прогулом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Кіровоградський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити - частково.

2.Визнати дії Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області стосовно видачі наказу УМВС України в Кіровоградській області від 18.11.2014 року №412 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 є (порушення дисципліни) протиправними.

3.Скасувати наказ №412 о/с від 18.11.2014 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 є (порушення дисципліни).

4.Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Управління начальника відділу організації роботи ДПС управління ДАІ міліції громадської безпеки УМВС України в Кіровоградській області, майора міліції.

5.В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст виготовлений 31.01.2015 року.

Суддя Р.В. Жук