Справа № 823/78/15
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року справа № 823/78/15

м. Черкаси

14 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю представника позивача комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради Черевичного Д.А. - за довіреністю,

представника відповідача державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області Юревича С.В. - за довіреністю від 08.12.2014 №40299/23-01-10-008,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося комунальне підприємство "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради, в якому просить скасувати як протиправні податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 08.09.2014 №, від 09.09.2014 №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що оскаржуваними рішеннями ДПІ у м. Черкасах неправомірно визначила штрафні санкції за неподання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік та розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за 2013 рік, І квартал 2014 року та І півріччя 2014 року, оскільки господарський суд Черкаської області постановою від 16.08.2012 визнав Підприємство банкрутом та відкрив щодо нього ліквідаційну процедуру.

Штрафні санкції, визначені оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, не можуть бути застосовані до позивача-банкрута, оскільки у відповідності до ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не звільняє банкрута від обов'язку подання обов'язкової податкової чи іншої звітності та від відповідальності за неподання такої звітності в період ліквідаційної процедури до внесення запису до Єдиного державного реєстру про припинення підприємства.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Черкасах проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік, І квартал 2014 року та І півріччя 2014 року КП «Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту» Черкаської обласної ради, якою встановлено порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (акт перевірки від 29.08.2014 №2231/23-01-15-01/31636462) та неподання розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за 2013 рік, І квартал 2014 року та І півріччя 2014 року (акт перевірки від 29.08.2014 №2230/23-01-15-01/31636462).

За результатами розгляду матеріалів перевірок, ДПІ у м. Черкасах прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.09.2014 №, яким за неподання податкової звітності з податку на прибуток застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 170,00 грн. та від 09.09.2014 №, яким за неподання податкової звітності з податку на прибуток застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 510,00 грн.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Черкаські області від 19.11.2014 №1098/23-00-10-0210, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача, залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 08.09.2014 № та від 09.09.2014 №, а скарги - без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.12.2014 №8396/6/99-99-10-01-02-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 08.09.2014 №, від 09.09.2014 №, та рішення ГУ Міндоходів у Черкаській області від 19.11.2014 №1098/23-00-10-0210, прийняте за розглядом первинних скарги, а скарги - без задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку

Відповідно до п.п. 16.1. п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і /сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України).

Вирішуючи спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що пунктом 1.1 ст. 1 Податкового Кодексу України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також в інших сферах, у тому числі, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зі змісту пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України вбачається, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Матеріалами справи підтверджено, позивачем не заперечується факт неподання ним податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік та розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за 2013 рік, І квартал 2014 року та І півріччя 2014 року, та повторності такого порушення.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Черкаської області від 16.08.2012 у справі №05/5026/1138/2012 комунальне підприємство «Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту» Черкаської обласної ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича.

Строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора неодноразово продовжувався. Востаннє ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.08.2014 строк ліквідаційної процедури продовжено на шість місяців.

Статтею 1 Закону України №2343-XII від 14.05.1992 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон) (у редакції, що діяла до 19.01.2013) визначено поняття кредитора - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону (в редакції, що діяла до 19.01.2013) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і в порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій щодо всіх видів заборгованості за зобов'язаннями (в тому числі податковими), строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Черкасах від 08.09.2014 №, від 09.09.2014 № винесені після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора постановою господарського суду Черкаської області від 16 серпня 2012 року.

Станом на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв Закон у редакції після 19 січня 2013 року, в якій наслідки визнання боржника банкрутом визначено в статті 38, що кореспондує зі статтею 23 та має більш широкий зміст.

Так, згідно з частиною 1 статті 38 Закону із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених частиною 2 статті 41 Закону, ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими та заявлені кредитором у межах строку ліквідаційної процедури, передбаченого частиною 1 статті 37 Закону.

Таким чином, наведеними нормами Закону визначено, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Вимоги ДПІ у м. Черкасах не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону, оскільки були заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі № 3-19гс14, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 5021/321/12 з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права при вирішенні аналогічних судових справ, а саме частини 1 статті 23, статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статей 1, 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Зважаючи на викладене, застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій за невиконання встановленого Податковим кодексом України обов'язку подавати до контролюючих органів податкової звітності, яке мало місце після визнання позивача банкрутом, є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 08.09.2014 №, від 09.09.2014 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 10.03.2015.