Справа № 2а/2637/10/2470
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/9991/42695/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ванчиківці» на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2012 року у справі за позовом Новоселицького районного центру зайнятості до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ванчиківці» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість та пеню зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в сумі 11540 грн. 60 коп.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що сільськогосподарський виробничий кооператив «Ванчиківці» є платником внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Новоселицьким районним центром зайнятості було проведено перевірку відповідача щодо правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за наслідками якої складено акт № 40 від 22 березня 2010 року.

В результаті перевірки виявлено заборгованість зі сплати страхових внесків та винесено рішення № 1 про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття в розмірі 7791 грн. 22 коп. та пені в розмірі 3749 грн. 38 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» прострочена заборгованість по сплаті страхових внесків та пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

П. 7.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 грудня 2000 року № 339, передбачено, що у разі виявлення під час перевірки простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків, своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (недоїмки) вони донараховуються та стягуються з нарахуванням пені та накладенням штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується.

Враховуючи вищенаведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» прострочена заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та спростовуються висновками судів, викладеними у рішеннях.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ванчиківці» залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк