Справа № 817/3560/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"03" березня 2015 р. Справа № 817/3560/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_3,

представника Міністерства юстиції України Садовської -Мариніної В.Б.,

представника третьої особи Пилипенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Державна виконавча служба України про визнання наказу незаконним та скасування його, поновлення на роботі та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2243/к від 13.10.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_3", наказ Головного управління юстиції у Рівненській області № 595/041к від 13.10.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_3", поновити її на посаді начальника УДВС ГУЮ у Рівненській області та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 13.10.2014 року. Позов обґрунтовувала тим, що Наказом Міністерства юстиції України №2243/к від 13.10.2014 припинено державну службу та звільнено її з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області за порушення присяги державного службовця на підставі п.6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу». Наказ винесено за результатом проведеної позапланової перевірки в роботі органів державної виконавчої служби Рівненської області, на підставі подання голови Державної виконавчої служби України №7-16/6.1/1075 від 08.09.2014 та довідки про результати позапланової перевірки від 26.08.2014. Вказує на порушення порядку прийняття оскаржуваних наказів, та винесені їх відповідачами в період її тимчасової непрацездатності, без відібрання від неї пояснень щодо підстав для звільнення, викладених у поданні голови Державної виконавчої служби України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2243/к від 13.10.2014 Про припинення державної служби ОСОБА_3 та звільнення із займаної посади за порушення присяги державного службовця на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу".

Визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Рівненській області №595/041к від 13.10.2014 Про припинення державної служби ОСОБА_3.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Стягнуто з Головного управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13383,74 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що було проведено позапланову перевірку роботи управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області в частині додержання вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Закону України «Про звернення громадян», за результатами якої складено довідку від 26.08.2014. Відповідач вказує, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2014 № 2243/к «Про припинення державної служби ОСОБА_3 " припинення державної служби відбулось на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу», положення Кодексу законів про працю України, щодо строків притягнення та обов'язковості надання письмових пояснень, у даному випадку не застосовуються. Закон України «Про державну службу», також не містить обмежень передбачених статтею 40 Кодексу законів про працю України щодо звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. ОСОБА_3, як начальник управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області своїми діями та бездіяльністю вчинила проступок, який підриває довіру до неї, як носія влади та підриває авторитет органів державної виконавчої служби, що є порушенням присяги державного службовця в частині суворого дотримання Конституції та Законів України, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання своїх обов'язків.

Позивач в судовому засіданні щодо задоволення апеляційних скарг заперечувала. Просила відмовити в задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційних скарг підтримали. Просили задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що наказом Міністерства юстиції України від 01.08.2011 №1651/к ОСОБА_3 призначена на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Присягу державного службовця ОСОБА_3 прийняла 02.02.1999 та є державним службовцем 7 рангу.

У період з 06 по 07 серпня 2014 року на підставі наказу голови Державної виконавчої служби України від 05.08.2014 №49/5 «Про проведення позапланової перевірки діяльності органів державної виконавчої служби Рівненської області» в межах повноважень визначених Положенням про Державну виконавчу службу України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02.07. 2014 № 229, Державною виконавчою службою України було проведено позапланову перевірку діяльності органів державної виконавчої служби Рівненської області в частині стану додержання вимог антикорупційного законодавства.

Довідка за результатом позапланової перевірки діяльності органів державної виконавчої служби Рівненської області складена 26.08.2014 та відповідно направлена голові Державної виконавчої служби України. (т.1, а.с.99-113).

Перевіркою діяльності органів державної виконавчої служби Рівненської області виявлено численні порушення допущені начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3, а саме: порушення частини 4 статті 7, частини 4 статті 15 та частини 4 статті 22 Закону України «Про звернення громадян», що проявилось у розгляді скарг посадовими особами, дії чи рішення яких оскаржується, не роз'ясненні заявникам порядку оскарження прийнятих рішень, а також неналежному розгляді звернень прийнятих на особистому прийомі громадян, фальсифікації даних результатів особистого прийому громадян; порушення пункту 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження», що проявилось в не здійсненні контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державними виконавцями Рівненської області, що призвело до вчинення підлеглими посадовими особами порушень законодавства України під час виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), а саме: фальсифікації постанови про стягнення виконавчого збору, незабезпечення стягнення з боржника виконавчого збору, безпідставне винесення постанови про закінчення Виконавчого провадження та звільнення з-під арешту майна боржника, безпідставного скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, внесення недостовірних відомостей до процесуальних документів, викладання та реєстрації процесуальних документів в ЄДРВП задніми датами. За 7 місяців поточного року, в порядку статей 83-86 Закону України «Про виконавче провадження», перевірено 7 виконавчих проваджень, з яких лише по 4 Виконавчим провадженням винесено постанови, якими дії державних виконавців визнано неправомірними. При цьому, за вказаний період судами України задоволено 20 скарг на дії та бездіяльність працівників органів державної виконавчої служби Рівненської області; порушення пункту 10 Положення про управління державної виконавчої служби Головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 № 549/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України і 10.04.2012 за № 547/20860, що проявилось в не виконанні службових обов'язків по здійсненню контролю за діяльність органів державної виконавчої служби Рівненської області, забезпеченню виконання підлеглими посадовими особами Конституції та законів України та самоусуненні від розгляду звернень, що відповідно до пункту 4.10 вказаного Положення, є виключно компетенцією начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції області; порушення підпунктів 3.1, 3.2, 3.8 пункту 3 Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2004 № 26/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.03.2004 за № 342/8941, що проявилось у формальному розгляді звернень, не вникаючи до їх суті; прийнятті обґрунтованих рішень за результатами розгляду звернень; не перевірки всіх поставлених у зверненні питань, та як результат, не отримання заявниками відповідей на питання, з якими вони звернулись.

Доручено начальнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3: затвердити план заходів щодо усунення протягом 1 місяця порушень виявлених в ході перевірки; надати письмові пояснення на ім'я Міністра юстиції України щодо виявлених порушень; попередити начальників відділів державної виконавчої служби Рівненської області про необхідність усунення виявлених порушень.

Листом від 27.08.2014 №7.1-08/7/1000, довідка за результатом проведеної перевірки була направлена на адресу Головного управління юстиції у Рівненській області для ознайомлення та усунення виявлених порушень (т.1, а.с.114).

Крім того зобов'язано позивача в термін до 29.08.2014 надати до Державної виконавчої служби України, на ім'я Міністра юстиції України, пояснення щодо виявлених порушень.

Проте, згідно Листків непрацездатності (т. 1, а.с. 18 - 23) ОСОБА_3 у період з 22.08.2014 по 08.11.2014 перебувала на лікарняному, у зв'язку з чим не була ознайомлена із змістом вказаної довідки та відповідно не надала жодних пояснень щодо суті виявлених порушень.

На підставі підпункту 13 пункту 10 Положення про Державну виконавчу службу України, 08.09.2014 головою Державної виконавчої служби України на адресу Міністра юстиції України було направлено подання щодо звільнення ОСОБА_3, відповідно до пункту 6 статті 30 Закону України «Про державну службу» (т.1, а.с.116-117).

На підставі подання голови Державної виконавчої служби України від 08.09.2014 №7-16/6.1/1075 та довідки про результати позапланової перевірки органів державної виконавчої служби Рівненської області від 26.08.2014 Міністерством юстиції України винесено наказ №2243/к від 13.10.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_3", відповідно до якого припинено державну службу ОСОБА_3 начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області та звільнено її із займаної посади за порушення присяги державного службовця на підставі п. 6 статті 30 Закону України «Про державну службу» (т.1; а.с.140-141).

При прийнятті оскаржуваного наказу Міністр юстиції України прийшов до висновку, про порушення позивачем виконавських обов'язків, неналежного контролю за роботою підлеглих, дотримання ними Конституції та Законів України, допущення порушень при розгляді скарг на дії чи бездіяльність посадових осіб, допущення фальсифікації даних особистого прийому громадян, що призвело до грубого порушення їхніх прав.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про державну службу» громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

При цьому, відповідно до статі 5 вказаного Закону, державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Згідно статті 14 Закону «Про державну службу», до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює застосовуються дисциплінарні стягнення.

До основних видів дисциплінарних стягнень які можуть бути застосовані відповідно до Кодексу законів про працю є догана та звільнення.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу як попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду .

Одночасно, статтею 30 зазначеного Закону, передбачено, що підставами припинення державної служби є ті, що визначені Кодексом законів про працю. Окрім цих підстав, державна служба також припиняється у разі: порушення умов реалізації права на державну службу; не дотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог передбаченими статтями 16 і 16-1 цього Закону; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону; притягнення державного службовця до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (№№ 21-403а12, 21-167а13, відповідно).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №2243/к від 13.10.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_3", відповідач прийшов до висновку, що виявлені в ході проведення позапланової перевірки порушення у роботі органів державної виконавчої служби Рівненської області, стали можливими внаслідок неналежного виконання службових обов'язків з боку позивача. А саме, порушення нею виконавських обов'язків, неналежного контролю за роботою підлеглих, дотримання ними Конституції та Законів України, допущення порушень при розгляді скарг на дії чи бездіяльність посадових осіб, допущення фальсифікації даних особистого прийому громадян, призвели до грубого порушення прав громадян.

Проте колегія суддів вказує, що в даному випадку не підтверджено, що державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та за який слід застосувати саме звільнення державного службовця з займаної посади, у зв'язку з порушенням Присяги.

Крім того, як вбачається із особової справи ОСОБА_3, остання неодноразово заохочувався та нагороджувався за досягнуті результати в службовій діяльності. Стаж державної служби становить понад 15 років. Крім того, позивач нагороджувалась відзнакою за сумлінну службу в органах державної виконавчої служби та є заслуженим юристом України.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.40 Кодексу законів України про працю не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, підготовка наказу про звільнення була проведена з суттєвими порушеннями прав позивача, оскільки, в період його складання вона перебувала на лікарняному.

Про недопустимість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності зазначив також Верховний Суд України у постанові від 01.10.2013 р. у справі №21-259а13.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Міністерства юстиції України від 2243/к від 13.10.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_3", підлягає скасуванню як протиправний.

З урахуванням наведеного скасуванню підлягає також і наказ Головного управління юстиції у Рівненській області №595/041к від 13.10.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_3".

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт «з» пункту 1). У відповідності до частини 3 пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно довідки Головного управління юстиції у Рівненській області щодо середньої заробітної плати ОСОБА_3 судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 4365,87грн.

В свою чергу, враховуючи те, що у вересні позивачем не було відпрацьовано жодного робочого дня, розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу проведено судом за два останніх фактично відпрацьовані місяці та становить:

3254,73 + 3118,48 / (15+15) * 63 =13383,741 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року відстрочено сплату судового збору Міністерству юстиції України до прийняття Житомирським апеляційним адміністративним судом рішення у даній справі.

У зв'язку з тим, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає, судовий збір в розмірі 36,54 грн. підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" січня 2015 р. без змін.

Стягнути Міністерства юстиції України в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Міністерство юстиції України вул.Городецького,13, м.Київ,01001

4- Головне управління юстиції у Рівненській області вул.Замкова,22-А, м.Рівне,33028

5 -третій особі: Державна виконавча служба України - вул.Артема, 73, м.Київ,04053

,