Справа № 810/240/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року 810/240/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Погоржевській М.О.,

за участю:

представників позивача - Барвицького О.С., Яхнюк В.А.,

відповідача - Шевченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Рамхат" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Рамхат» звернулось до Київського окружного адміністративного суду до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року № від 19.12.2014 року та визнати цю декларацію такою, що подана у день її фактичного отримання податковою інспекцією.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до норм ст. 48, 49 Податкового кодексу України позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками, проте відповідачем безпідставно прийнято рішення про відмову у прийнятті вказаної податкової декларації як податкової звітності.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що податковим органом встановлено, що позивач не знаходиться за місцезнаходженням, та крім того декларація була подана без підпису головного бухгалтера підприємства, а отже декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року заповнено з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, що є підставою для невизнання такої декларації податковою звітністю.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 грудня 2014 року ПП «Рамхат» подано до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року разом із додатками.

Згідно відмітки, проставленої на вказаній вище податковій звітності, дану декларацію відповідач отримав 19.12.2014 року.

Листом від 19.12.2014 № 204/10/15-2 податковий орган повідомив позивача, що поданій декларації надано статус неподаткової звітності, у зв'язку з порушенням порядку її заповнення та подання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі, на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Обґрунтовуючи відмову у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками, представник відповідача зазнає, що до податкового органу надійшла інформація що ПП «Рамхат» не перебуває за місцезнаходженням, про що внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Крім того, відповідач повідомив, що дана декларація не була підписана головним бухгалтером підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На вимогу суду надати податковою інспекцією підтверджень, що станом на 19.12.2014 року, у реєстрі значився стан «не підтверджено місцезнаходження», відповідач таких відомостей не надав.

Натомість, відповідно до наданих представниками як позивача так і відповідача спеціальних витягів з ЄДРПОУ станом на 10.02.2015, 13.02.2015 та 18.02.2015 ПП «Рамхат» має статус «підтверджено відомості про юридичну особу».

Згідно пункту 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

З копії податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що у графі 06 "податкова адреса" зазначено - 08132 Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул.. Київська, буд. 4. Така сама адреса зазначена і в наданому договорі оренди № 01081462 від 01.08.2014 року та у витягах із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Щодо посилань відповідача на відсутність у поданій декларації підпису головного бухгалтера, то суд зазначає, що відповідно до пояснень позивача та наданої довідки, на підприємстві відсутня посада головного бухгалтера.

Отже, судом встановлено, що податкова декларація позивача з податку на додану вартість за листопад 2014 року місить всі реквізити визначені п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України.

Відтак, позиція відповідача про невідповідність поданої декларації вимогам Податкового кодексу України є необґрунтованою і суперечить наданими позивачем доказам.

Посилання відповідача на зазначення недостовірного обов'язкового реквізиту "місцезнаходження платника податків" не відповідають дійсності і спростовується наданим позивачем випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та примірником відповідної декларації.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази підтверджують зазначені в позовній заяві обставини, та свідчать про правильність оформлення податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року і відсутність підстав для її не прийняття, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 49.13. ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 №1503/12/13-12 резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду відповідачем не доведено правомірність дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 70-72, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області щодо прийняття як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість приватного підприємства "Рамхат" за листопад 2014 року № від 19 грудня 2014 року.

Вважати податкову декларацію з податку на додану вартість приватного підприємства "Рамхат" за листопад 2014 року № , такою що подана 19 грудня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 06 березня 2015 р.