Справа № 9101/169684/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 2а/0470/6166/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Єкатеринославський комерційний банк»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2011 року у справі №2а/0470/6166/11

за позовом Публічного акціонерного товариства «Єкатеринославський комерційний банк»

до відповідача-1: Головного державного інспектора праці Коваленка І.В. Територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області

відповідача-2: Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю територіальної Державної інспекції праці у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дії та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Єкатеринославський комерційний банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Єкатеринославський комерційний банк») звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області Коваленко І.В. територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області щодо складання та направлення припису №04-01-120/160-152 від 18.05.2011 року та про визнання протиправним та скасування припису №04-01-120/160-152 від 18.05.2011 року територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області.

На обґрунтування позову зазначалось, що проведення головним державним інспектором КоваленкоВ.І. перевірки ПАТ "Єкатеринославський Комерційний Банк" з питань додержання законодавства України про працю є незаконним, оскільки останній при проведенні перевірки керувався п.п.1,2 п. 6 Положення про державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003року №50, яке втратило чинність (18.04.2011 року); що перевірка проводилась за відсутності доручення відповідного органу на проведення такої перевірки, в акті перевірки №04-01-120/160 та приписі від 18 травня 2011 року не зазначені дані про вид перевірки; також позивач вважає необґрунтованим припис з підстав відсутності факту несвоєчасної виплати позивачем заробітної плати звільненому працівнику, а отже не має і підстав для нарахування компенсації.

Постановою суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що оспорювана постанова прийнята відповідачем в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, з дотриманням норм законодавства.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як незаконну та просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається про те, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини. Апелянт вказує, що припис №04-01-120/160-152 від 18.05.2011 року є необґрунтованим, оскільки відсутній факт несвоєчасної виплати позивачем звільненому працівнику заробітної плати, а отже немає підстав для нарахування компенсації.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 18.05.2011 року головним державним інспектором праці Коваленком І.В. територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області за заявою гр.ОСОБА_3 згідно з Положенням про державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003року №50, (далі - Положення №50) була проведена перевірка додержання законодавства про працю ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк".

За результатами перевірки складено акт від 18.05.11р. №04-01-120/160, в якому зазначається про порушення позивачем вимог ч.1 ст. 47, 48, ч.1 ст. 116 КЗпП України, п.2,3,4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301; п.2.5, ч.3, 4, 5 п. 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України від 29.07.1993 року №58 (надалі Інструкція №58).

На підставі акту перевірки винесено припис №04-01-120/160-152 від 18.05.2011р., яким зобов'язано позивача забезпечити дотримання вимог ст.48 КЗпП України, п.2, 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301, п. 2.5, ч. 3, 4, 5 п. 7.1 Інструкції №58, забезпечити в банку належний облік, ведення та зберігання трудових книжок працівників; забезпечити дотримання вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України, згідно з якими в останній робочий день працівника слід видати останньому належно оформлену трудову книжку, виплатити всі належні при звільненні суми. На виконання припису визначено строк - до 20 червня 2011 року.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 р. №50 "Про деякі питання Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю", якою затверджено "Положенням про Держнаглядпраці" втратила чинність з 18 квітня 2011 року одночасно з набранням чинності указом Президента України від 6 квітня 2011 року №386/2011 (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року N 346).

Так, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року №346 Держнаглядпраці Міністерства праці та соціальної політики України, а відповідно і Інспекція праці, яка входить до її складу та які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.

Порядок проведення перевірок стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів визначений Порядком №72.

Так, відповідно до п.1.4 цього Порядку перевірки, що проводяться посадовими особами Держнаглядпраці та ТДІП, можна підрозділити на: планові та позапланові; за дорученням керівництва Держнаглядпраці та ТДІ; правоохоронних органів; за пропозиціями установ, організацій; за зверненнями громадян".

Державний інспектор праці ТДІП працює за місячним графіком перевірок підприємств, який є обов'язковою складовою частиною плану роботи (п.2.2 Порядку №72).

Інспектор праці розпочинає здійснення перевірки з повідомлення керівництва об'єкта перевірки про проведення перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (п.3.1 Порядку №72).

Інспектору праці для виконання його службових обов'язків за місцем проведення перевірки посадовою особою надається робоче місце з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками, створюються умови для здійснення наданих повноважень (п.3.2 Порядку №72).

Повноваження Інспекції праці визначені, крім Порядку №50, ще й Положенням про Територіальну державну інспекцію праці у Дніпропетровській області (далі - ТДІП), яке затверджено Директором Держнаглядпраці Головним державним інспектором праці України 01.02.06 р., і на час перевірки було чинним.

Згідно з п.3.1 вказаного Положення посадові особи ТДІП (головний державний інспектор праці, його заступники, державні інспектори праці) мають право безперешкодно в будь-який час без попереднього інформування з пред'явленням службового посвідчення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування адміністративні і виробничі приміщення роботодавців, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Інспектор праці має право на проведення перевірки за наявності в нього: службового посвідчення встановленого зразка, а у Положення №50, Положення про територіальну державну інспекцію праці Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; у разі перевірки за дорученням - доручення відповідного органу, персональної круглої номерної печатки (п.2.4 Порядку №72).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою даної перевірки була заява гр.ОСОБА_3 від 22.04.11р.; така перевірка була включена до графіку проведення перевірок додержання трудового законодавства у Дніпропетровському регіоні головного державного інспектора праці Дніпропетровської області Коваленка І.В. у травня місяці 2011р., затвердженого начальником інспекції головним державним інспектором праці Дніпропетровської області Романовим О.Р. від 05.05.11р.

Вищенаведеними нормами права не передбачено, що для проведення перевірки за заявою громадян необхідним є доручення відповідного органу для її проведення, про відсутність якого зазначено в позовній заяві.

Про проведення перевірки з 17.05.11р. по 19.05.11р. позивача було повідомлено листом від 13.05.11р. №884, в якому вказано перелік документів, які необхідно надати для перевірки (арк.сп.39-40).

Позивач стверджує, що головному інспектору праці не було надано жодних документів для проведення перевірки, а листом від 17.05.11р. №11/479 повідомлено останнього, що оскільки підставою для проведення перевірки є п.п.1, 2 п.6 Положення №50, яке втратило чинність, то в банку відсутні законні підстави щодо надання запитуваних інспектором документів.

Між тим такі доводи позивача спростовуються актом перевірки та долученими відповідачами до справи документами (наказ про звільнення гр.ОСОБА_3 від .04.11р. №09-к, табель обліку робочого часу працівників банку за квітень 2011р.), з яких вбачається, що головним інспектором праці було проведено перевірку на підставі наданих позивачем йому для ознайомлення посадовими особами банку документів, що стосуються встановлення легітимності підприємства, повноважень його керівника та посадових осіб, трудової діяльності в банку гр.ОСОБА_3 (обумовлені предметом заяви).

За встановлених обставин, головний державний інспектор праці Коваленко І.В. був наділений всіма повноваженнями та мав всі правові підстави для здійснення перевірки додержання законодавства про працю адміністрацією банку.

Відповідно п. 4.1 Порядку №72 за результатами перевірки складається акт перевірки, а в разі виявлення порушень законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування - припис щодо їх усунення.

Пунктом 4.2 цього ж Порядку передбачено, які дані вказуються в описовій частині акта та припису, зокрема, вид перевірки (відповідно до зазначених у типовій формі рекомендацій). Форма акта перевірки затверджена у додатку 1 до п.4.1 Порядку №72.

Згідно з п.4.3 Порядку №72 у приписі вказуються порушення відповідно до висновків акту, і в резолютивній частині окремо встановлюється термін усунення кожного із порушень із зазначенням строку письмового повідомлення щодо їх усунення.

Проаналізувавши зміст акту перевірки суд вірно визначився, що акт та припис оформлені у відповідності до вищевказаних норм.

Спірні висновки перевірки пов'язані з наступними обставинами: гр.ОСОБА_3 з 03.12.07р. була прийнята на роботу у банк на посаду касира відділу касових операцій (наказ від: 03.12.07р. № 43-к) з окладом згідно штатного розкладу. На підставі особистої заяви, гр.ОСОБА_3 з 07.04.2011 р. була звільнена з роботи у банку за згодою сторін (наказ від 07.04.11р. №.09-к, в якому відсутній підпис гр.ОСОБА_3 про ознайомлення з цим наказом) згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Ці факти позивачем не заперечуються.

Частина 1 ст. 47 КЗпП України покладає обов'язок на власника або уповноважений ним орган в останній робочий день працівника видати йому належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до п. 2, 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 р. № 301 без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. При цьому трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка, видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Згідно з п.2.5, ч.3, 4, 5 п.7.1 Інструкції №58 з кожним записом, який заноситься до трудової книжки на основі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення чи звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити робітника під розпис у особовій картці. Реєстрація трудових книжок, які прийняті від працівників при працевлаштуванні на роботу на підприємство здійснюється в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, яка повинна бути пронумерована, прошнурована та скріплена підписом керівника підприємства і печаткою. У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки виявлено, що до особової картки гр.ОСОБА_3 не внесені записи на підставі вищенаведених наказів голови правління банку, які повторюють записи внесені до трудової книжки гр.ОСОБА_3, про прийом її на роботу в банк та звільнення з роботи в Банку, а відповідно, і відсутній її підпис про ознайомлення. Крім цього відсутній підпис в особовій картці гр.ОСОБА_3 про отримання нею трудової книжки при звільненні.

Перевіркою Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Банку встановлено, що трудова книжка гр.ОСОБА_3 в вказаній книзі не облікована, а відповідно, і відсутній підпис гр.ОСОБА_3 про одержання нею трудової книжки при звільненні. При цьому, вказана книга обліку не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника-підприємства і печаткою.

Доказів, які б спростовували такі факти, позивачем не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Проте, в порушення цієї статті банком відповідно до розрахунково-платіжної та платіжної відомості на видачу заробітної плати (заробітна плата виплачується працівникам банку готівкою під підпис через касу банку) за квітень 2011 року та довідки сума остаточного розрахунку при звільненні гр.ОСОБА_3 склала 4 635,07 грн. і була перерахована на касу банку для виплати тільки 15.04.11р. разом з авансом для всіх працівників банку, що підтверджується випискою/особового рахунку з 01.03.11р. по 17.05.11р. (рахунок НОМЕР_1).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача про те, що з моменту звільнення гр.ОСОБА_3 до дати перевірки до банку не надходило вимоги працівника про розрахунок. Тобто позивач не заперечує проти необхідності провести розрахунок із звільненим працівником, але після того як до бухгалтерії банку буде надано його вимогу про розрахунок. Разом з тим, така позиція позивача суперечить вимогам ст.ст.47, 116 КЗпП України, згідно з якими в останній день роботи, який є днем звільнення, якщо працівник знаходився в цей день на роботі, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний без будь-яких додаткових умов (вимог працівника) виплатити працівнику всі суми, що належать йому від підприємства в цей день.

Як свідчать матеріали справи, згідно з табелями обліку робочого часу працівників банку за квітень 2011 року гр.ОСОБА_3 в день звільнення (який вважається останнім робочим днем) була присутня на роботі повний робочий день (8 год).

Таким чином, при звільненні ОСОБА_3 з роботи позивач порушив приписи ст.48 КЗпП України, п.2, 3, 4 Постанови, п..2.5, ч.3, 4, 5 п. 7.1 Інструкції №58 (якими регламентується порядок обліку, ведення та зберігання трудових книжок працівників) та порушено (в частині термінів видачі трудової книжки та проведення остаточного розрахунку при звільненні працівника) вимоги ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України, у зв'язку із чим оскаржуваний припис винесено головним державним інспектором праці правомірно.

Фактично позивач не спростовує допущене порушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого не вбачається. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Єкатеринославський комерційний банк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2011 у справі №2а/0470/6166/11 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2011 у справі №2а/0470/6166/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна