Справа № 818/3298/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р.Справа № 818/3298/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2014р. по справі № 818/3298/14

за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області третя особа Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування постанов, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області , в якому просив скасувати постанови відповідача від 10.11.2014 року та від 26.11.2014 про накладення штрафів, від 27.11.2014 року про стягнення виконавчого збору та про закінчення виконавчого провадження ВП № 44263302, від 27.11.2014 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 680 грн., ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 1360 грн., ВП № 45630657 про стягнення виконавчого збору; зобов'язати винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного виконання рішення суду в повному обсязі.

Свої вимоги мотивував тим, що постановою відповідача від 04.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №44263302 про зобов'язання позивача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду позивач виконав 20.10.2014 року, про що 21.10.2014 року повідомив відповідача. Згодом подав заяву про закінчення виконавчого провадження. 10.11.2014 року відповідач виніс постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду та повідомив позивача про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження, оскільки кошти не були сплачені в повному обсязі. Сума, яку відповідач вважає боргом, є загальною сумою податків, яку позивач, як роботодавець, вирахував та сплатив із суми середнього заробітку. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги. Зазначив, що постановою від 26.11.2014 року за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 1360 грн., 27.11.2014 року стягнуто виконавчий збір в сумі 1360 грн. та закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виведено в окремі виконавчі провадження постанови про стягнення виконавчого збору та накладення штрафів. 27.11.2014 року відкрито виконавчі провадження ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 680 грн., ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 1360 грн., ВП № 45630657 про стягнення виконавчого збору. Вважає ці постанови такими, що суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 2а-1870/1460/12 позивач виконав в повному обсязі.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про скасування постанов по виконавчому провадженню ВП №44263302 від 10.11.2014р. про накладення штрафу, від 26.11.2014 про накладення штрафу, від 27.11.2014 року про стягнення виконавчого збору, від 27.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 44263302, від 27.11.2014 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 680 грн., ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 1360 грн., ВП № 45630657 про стягнення виконавчого збору; зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного виконання рішення суду в повному обсязі - відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення п.8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", п.164.6 Податкового кодексу України, п.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою від 04.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44263302 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом у справі № 2а-1870/1460/12, яким зобов'язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 216 062 грн. 19 коп. Зобов'язано боржника в семиденний термін самостійно виконати рішення (а.с. 8).

17.10.2014 року прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с. 9).

23.10.2014 року позивачем до виконавчої служби направлено заяву про закінчення виконавчого провадження, в якій повідомлено про фактичне виконання судового рішення. На підтвердження цього надані платіжні доручення від 20 жовтня 2014 року № 363 про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 166 805 грн. 99 коп., № 364 про сплату податку на доходи фізичних осіб в сумі 36 076 грн. 41 коп., № 365 про сплату єдиного внеску в розмірі 13 179 грн. 79 коп., № 366 про сплату єдиного внеску в розмірі 78 430 грн. 57 коп. (а.с. 16-17).

10.11.2014 року відповідачем за невиконання рішення суду накладено на позивача штраф у розмірі 680 грн. та було запропоновано в строк до 17.11.2014 року виконати рішення (а.с. 19). 26.11.2014 року державним виконавцем у зв'язку з повторним невиконанням судового рішення винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1380 грн. 27.11.2014 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44263302 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виведено в окремі виконавчі провадження постанови про стягнення штрафів та виконавчого збору (а.с. 35). 27.11.2014 року відкрито виконавчі провадження ВП № 45630657 про стягнення з позивача виконавчого збору, ВП № 45632604 про стягнення штрафу в розмірі 680 грн., ВП № 45632788 про стягнення штрафу в розмірі 1360 грн. (а.с. 36-38).

Приймаючи оскаржувані постанови, державний виконавець виходив з того, що судовим рішенням зобов'язано Фонд стягнути кошти в розмірі 216 060 грн. 19 коп., боржником було перераховано стягувачу 166 805 грн. 99 коп., тобто судове рішення не було виконане в повному обсязі. Суд погоджується з такою позицією відповідача.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання позивача щодо виконання судового рішення не було виконане в повному обсязі, тому станом на час прийняття оскаржуваних постанов про накладення штрафів судове рішення не було виконаним, отже дії відповідача та прийняті ним рішення відповідають положенню ст.2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 54 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення у справі 2а-1870/1460/12 носить зобов'язальний характер, у ньому визначена сума, яку Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області зобов'язане виплатити ОСОБА_1 - 216 060 грн. 19 коп. Рішення набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Кошти ОСОБА_1 позивачем були сплачені в сумі - 166 805 грн. 99 коп., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області самостійно нарахувало, утримало та сплатило, із суми присудженої судовим рішенням заробітної плати за час вимушеного прогулу, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі -13179 грн. 79 коп. та податок з доходів фізичних осіб - 36076 грн. 41 коп. до відповідних органів.

Колегія суддів зазначає, що виплату громадянину сум зазначених в рішенні суду, відповідно до діючого законодавства після порушення виконавчого провадження, повинен здійснити орган державної виконавчої служби, на рахунок якого підприємство - боржник за виконавчим провадженням має перерахувати відповідні кошти.

Враховуючи зазначені норми Закону, і те, що перерахуванню підлягає вся сума, визначена рішенням суду та постановою державного виконавця, у підприємства - боржника за виконавчим провадженням відсутня можливість утримати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податок з доходів фізичних осіб за рахунок стягувача.

Ця сума не виплачується робітнику, а повинна перераховуватись підприємством - боржником за виконавчим провадженням на рахунок державної виконавчої служби.

Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов'язання не було виконане в повному обсязі, тому станом на час прийняття оскаржуваних постанов про накладення штрафів судове рішення не було виконаним.

У зв'язку з цим державний виконавець, керуючись вимогами Закону України "Про виконавче провадження", правомірно виніс оскаржувані постанови про накладення штрафів та закінчення виконавчого провадження. Після цих дій 27.11.2014 року державний виконавець направив до Сумського МВ УМВС України в Сумській області повідомлення про злочин, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44263302 та виділив в окремі виконавчі провадження постанови про стягнення штрафів та виконавчого збору.

Такі дії повністю узгоджуються з вимогами статей 75, 49 Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку не вбачається підстав для скасування оскаржуваних постанов та зобов'язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі, оскільки таке рішення не було виконане Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Сумській області в повній мірі.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог п.8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", п.164.6 Податкового кодексу України, п.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2014р. по справі № 818/3298/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2015 р.