Справа № 683/3673/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/3673/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сагайдак І.М.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

05 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду в Старокостянтинівському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.01.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на постанову суду, яка прийнята у порядку скороченого провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..198 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Старокостянтинівському районі і одержує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, проте отримала відмову, яка і слугувала підставою для звернення до суду.

В свою чергу суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови та задоволенні позову виходив з протиправності зазначеної відмови та наявності правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», право на одержання пенсії державних службовців мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу» встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із тим, що Управлінням пенсійного фонду України необхідно було при здійсненні призначення позивачу пенсії, як державному службовцю, керуватися ст. 37 ЗУ «Про державну службу» в редакції чинній на момент призначення пенсії, якому було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у томі числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються в розмірах 80 відсотків від суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок передбачених цим Законом. Пенсія державному службовцю виплачується від його заробітку одержаного після виходу на пенсію.

Крім того, отримані особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток для обчислення пенсії.

Наведене відповідає рішенню Верховного Суду України у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх судів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді Ватаманюк Руслан Васильович

Сушко Олег Олександрович