Справа № К/9991/22211/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/22211/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2011 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2010 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми переплати пенсії в розмірі 945 гривень.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що чинним законодавством на військовий комісаріат не покладено обов`язок щодо повідомлення та вирішення питання про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям. Цей обов`язок покладається на Міністерство оборони України та Пенсійний фонд України, тобто вирішується на централізованому рівні.
У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2011 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 лютого 2008 року Чернігівський обласний військовий комісаріат на підставі поданих позивачем списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, оформив та видав довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, згідно з якою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області обчислило з 1 січня 2008 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням надбавки за особливі умови служби.
Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, прийнятим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 7 листопада 2007 року № 1294, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктом 2 якого установлено, що такий застосовується з 1 січня 2008 року.
Згідно з правилами виплати надбавки за особливі умови служби військовослужбовцям, встановленими вказаною Інструкцією, надбавка, яка була нарахована ОСОБА_1 , не передбачена.
За період з 1 січня 2008 року по 26 червня 2009 року переплата пенсії ОСОБА_1 склала 945 гривень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення в суд з вказаним позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Приписам наведеної норми кореспондують положення частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
За встановлених судами обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для перерахунку пенсії іншими органами, що призначають пенсії.
Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Враховуючи викладене, оскільки даний спір за своєю сутністю та характером спірних правовідносин не є публічно-правовим, то суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що такий підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
За таких обставин, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.
Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2011 року скасувати.
Провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів закрити.
Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в цивільному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.