Справа № 589/4562/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. Справа № 589/4562/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014р. по справі № 589/4562/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

13.08.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - ГУПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просив суд :

1. Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо застосування ним під час нарахування (перерахунку) додаткової пенсії позивача положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативних актів, якими в порушення та в розріз встановлених Конституцією та Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менший, ніж передбачений статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ для відповідної категорії громадян.

2. Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати ним позивачу недоотриманої суми додаткової пенсії, передбаченої статтями 49, 50 Закону № 796-ХІІ.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії позивача відповідно, на підставі, у порядку та у розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231 та пов'язаними з ним Законами, а саме у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 26.05.2010 року по 31.03.2013 року (по 3 групі інвалідності), де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги ст. 67 Законом № 796, за якими розміри пенсій збільшуються у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, - без урахування приписів Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених у бік зменшення.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії позивача відповідно, на підставі, у порядку та розмір, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, 231, а саме у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 01.04.2013 року і до моменту винесення рішення у цій справі, де розмір пенсій за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги ст. 67 Закону № 796, за якими розміри пенсій збільшуються у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без урахування приписів бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених це й у бік зменшення.

5. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перераховувати в подальшому позивачу визначену статтю 50 Закону № 796 додаткову пенсію, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановленого нового розміру, а також вчасно збільшувати належну йому додаткову пенсію.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014 року по справі № 589/4562/14, прийнятою у відкритому судовому засіданні, закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання вчинити дії по перерахунку додаткової пенсії за період з 26.04.2010 року по 22.07.2011 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині позовних вимог з 23.07.2011 року по 13.02.2014 залишено без розгляду.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплаті додаткової пенсії згідно вказаного закону з 14.02.2012 року по 02.08.2014 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року з виплатою недотриманих сум за результатами перерахунку, а в подальшому, тобто з 03.08.2014 року до зміни в законодавстві або статусу позивача нарахувати і виплачувати додаткову пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету".

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання постанови в межах місячного платежу.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зобов'язав відповідача здійснювати нарахування та виплату додаткової пенсії позивачеві з 03.08.2014 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745, яка втратила чинність з 01.01.2012 року. Вказує, що пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік) встановлено, що норми і положення статей, зокрема, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Отже, відповідачем правомірно нараховувалась та виплачувалась позивачеві додаткова пенсія у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З огляду на викладене, наполягає на тому, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області у спірних відносинах діяло в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, та в межах бюджетних асигнувань. Наполягає на безпідставності застосування до спірних відносин норм ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо встановлення мінімального розміру пенсії за віком в якості розрахункової величини при обчисленні пенсії позивача.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи (з 12.03.2013 року) по захворюванню, пов'язаному з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 19.10.2010 р., вкладка № НОМЕР_2 від 19.10.2010 р., та довідки МСЕК серії ААБ № 219607 від 12.03.2013 р. (а.с.16, 18).

Позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України Сумської області, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також додаткову пенсію згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо здійснення нарахування та виплати державної та додаткової пенсії з 01.05.2010 року відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом ГУПФУ в Сумській області від 03.04.2014 року № 210/В-11 на вказану заяву повідомлено, зокрема, що підстави для проведення перерахунку додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні, розмір додаткової пенсії розрахований згідно вимог чинного законодавства у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку додаткової пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відповідач неправомірно відмовив у проведенні перерахунку даної пенсії за період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року, а в подальшому, тобто з 03.08.2014 року до зміни в законодавстві або статусу позивача, нарахувати і виплачувати додаткову пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача на отримання зазначених пенсій за період з 14.02.2014 року, а також зобов'язав відповідача здійснити такий перерахунок та забезпечити виплату додаткової пенсії за період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року - відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 03.08.2014 року - згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам другої групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року пенсія позивачеві виплачувалась в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 1, 2, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2012, 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року були визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції, чинній до 03.08.2014 року) не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року, який набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено Розділ "Прикінцеві положення" ЗУ "Про державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 суд зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України. а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже, за конституційними нормами, колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсії позивача в період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року застосуванню підлягають норми ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 03.08.2014 року - вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Постанова Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" не підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки у розумінні ст.3 Бюджетного кодексу України втратила чинність як така, що прийнята в межах та на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 03.08.2014 року - вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Необхідно зазначити, що вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві у перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплаті додаткової пенсії згідно вказаного закону з 14.02.2012 року по 02.08.2014 року, а також зобов'язання ГУПФУ в Сумській області провести позивачеві перерахунок додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 14.02.2014 року по 02.08.2014 року.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Разом з тим, слід відмітити, що суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині постанови висновок про зобов'язання ГУПФУ в Сумській області здійснювати позивачеві нарахування і виплату додаткової пенсії в порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а також не зазначив у резолютивній частині висновок про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через помилкове застосування норм матеріального права підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини постанови висновку суду про зобов'язання ГУПФУ в Сумській області здійснювати позивачеві нарахування і виплату додаткової пенсії в порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а також доповнення резолютивної частини постанови абзацем 1 в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково».

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014р. по справі № 589/4562/14-а змінити шляхом виключення з резолютивної частини постанови висновку суду про зобов'язання ГУПФУ в Сумській області здійснювати позивачеві нарахування і виплату додаткової пенсії в порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а також доповнення резолютивної частини постанови абзацем 1 в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково».

В іншій частині постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014р. по справі № 589/4562/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.