Справа № 13/495/08-АП
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/41096/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» на постанову Господарського суду Запорізької області від 07.08.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 по справі №13/495/08-АП за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» про стягнення податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Господарського суду Запорізької області від 07.08.2008, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012, позовні вимоги Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» в дохід бюджету 25000,00грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Евіта» 18.06.2012 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 26.06.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Господарського суду Запорізької області від 07.08.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», частини другої статті 99, частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі акту перевірки від 11.07.2006 №8 до прийнято рішення від 20.07.2006 №/0, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» застосовано штрафні санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 25000,00грн.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2007 по справі №24/551/06-/Л, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2008, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» про скасування рішення від 20.07.2006 №/0 відмовлено.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Евіта» сума штрафних санкцій визначена згідно з рішенням від 20.07.2006 №/0 у строки, встановлені законодавством, не сплачено.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що заборгованість відповідача підтверджується матеріалами справи, а перебіг строку звернення до суду з даним позовом повинен обчислюватися з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про оскарження платником податків рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Суд касаційної інстанції не може погодитись з вищезазначеною позицією судів та визнати законними оскаржувані судові рішення, оскільки вони ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на момент подання позову, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не передбачено зупинення чи продовження строків сплати порушником штрафних (фінансових) санкцій у разі оскарження в судовому порядку рішень податкових органів про накладення таких санкцій, отже, при поданні такого позову необхідно було застосовувати річний строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом позивач звернувся до суду 23.06.2008, тобто поза межами строку, встановлено статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з причин пропуску позивачем строку на звернення до суду під час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 25000,00грн. штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, постанова Господарського суду Запорізької області від 07.08.2008 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Евіта» задовольнити.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 07.08.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 по справі №13/495/08-АП скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 238, 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ Г.К. Голубєва