Справа № 203/1508/14-а (2-а/0203/101/2014)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" лютого 2015 р. справа № 203/1508/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2014 р. у справі № 203/1508/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

06.03.2014 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію відповідно до ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року як матері дитини-інваліда з дитинства з 24.01.2014 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2014 р. позов задоволено. Постанова суду вмотивована тим, що відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року позивач має право на призначення пенсії, вказані норми закону мають вищу юридичну силу ніж підзаконні нормативно-правові акти, що регулюють дані правовідносини.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на утриманні позивача перебуває малолітня донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до медичного висновку на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років №185 від 18.12.2007 року, копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., хворіє на цукровий діабет І типу (тяжкий перебіг) та є інсулінозалежною.

24 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства відповідно до статті ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року.

Листом від 05.02.2014 року №868/06/61 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, з тих підстав, що донька позивача не мала медичних показань для визнання її інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з п. 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

З матеріалів справи, а саме медичного висновку на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років №185 від 18.12.2007 року, вбачається, що донька позивачки - ОСОБА_2 визнана дитиною-інвалідом у восьмирічному віці. Судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Дана позиція викладена в рішеннях Верховного суду України № 21-133а14 від 27.05.2014 року та № 21-534а14 від 02.12.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідності з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду від 28.04.2014 р. - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2014 р. у справі №203/1508/14-а скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун