Справа № 2а/0570/17714/2011
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 р. Справа № 2а/0570/17714/2011

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі - головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Володарське БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування рішення про реєстрацію прав власності на будинок АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства «Володарське БТІ» про визнання дій щодо реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 протиправними та скасування рішення про реєстрацію прав власності на будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.06.2008 року позивач набув право власності на будинок АДРЕСА_1.

22.09.2009 року позивач уклав з ОСОБА_3 договір позики грошових коштів та договір іпотеки вказаного житлового будинку, для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики. Як зазначає позивач, договір позики він виконав, але розписку від ОСОБА_3 не брав.

Однак, ОСОБА_3 передав своє право вимоги за договором позики та іпотеки ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги від 22.10.2010 року, яка здійснила реєстрацію права власності на вищевказаний будинок.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо реєстрації вищезазначеного будинку за ОСОБА_2 з наступних підстав.

На думку позивача, договір цесії, на підставі якого здійснена реєстрація нерухомого майна, не є правовстановлювальним документом, оскільки згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» та п.п.2.2 п.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших прав на нерухоме майно (далі за текстом Тимчасове положення), зареєструвати право власності на спірний будинок у даному випадку можливо лише на підставі договору іпотеки. До того ж, документи, подані реєстратору, не відповідають вимогам п.2.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших прав на нерухоме майно, однак реєстрація нерухомого майна була здійснена на підставі цих документів.

Також, позивач зазначає, що рішення реєстратора про державну реєстрацію прав прийняте за формою, яка втратила чинність ще згідно з наказом Міністерства Юстиції України від 28.01.2003 року №6/5 (додаток №6 до Тимчасового положення). Рішення реєстратора повинно було прийматися за формою, встановленою додатком №7 до Тимчасового положення.

Заява про реєстрацію прав від ОСОБА_2 прийнята за невстановленою формою т. з. «замовлення», замість форми заяви, передбаченої п.2.1 та додатком №1 до Тимчасового положення.

Крім того, на думку позивача, в порушення п.1.7 Тимчасового положення та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, технічна інвентаризація спірного об'єкту нерухомості, у тому числі за участю позивача, не проводилась. Також позивач не згодній із незалежною оцінкою, за якою було звернуто стягнення на предмет іпотеки

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача на адресу суду надіслав письмові заперечення, за змістом яких державним реєстратором правомірно прийнято рішення про реєстрацію права власності за третьою особою та не було підстав для відмови у проведені такої реєстрації.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2008 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1.

22.09.2009 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, та земельною ділянкою для обслуговування вказаного будинку і господарських споруд, загальною площею 0,2500 га. Згідно цього договору, зазначений предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення грошей, переданих за Договором позики від 22.09.2009 року, на суму 344000 гривень, строком повернення не пізніше 22.12.2009 року, у зв'язку з чим в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесений відповідний запис.

22.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги (цесія). Згідно цього договору ОСОБА_3 передав своє право вимоги за вищевказаними договорами позики та іпотеки ОСОБА_2

09.12.2010 року реєстратором КП «Володарське БТІ» прийнято рішення про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі її заяви та договору про відступлення права вимоги (цесія) від 22.10.2010 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.16 цього Закону заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно ч.1 ст. 19 цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п.1.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002р. №7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002р. за №157/6445 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Пунктом 2.1 цього Положення передбачено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Відповідно до п.2.2. цього Положення, заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Згідно ч.1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Статтею 24 Закон України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов'язанням не допускається у разі видачі заставної.

Відповідно до п.3 Договору про відступлення права вимоги (цесія) від 22.10.2010 року ОСОБА_2 набула право вимоги від ОСОБА_1 належного виконання зобов'язань, в тому числі звернути стягнення на об'єкт іпотеки згідно діючого законодавства.

Згідно п.8.4 Договору іпотеки від 22.09.2009 року, іпотекодержатель має право, зокрема, звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України, коли на момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених Договором, вони не будуть виконані; обирати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п.11.3.1 Договору іпотеки від 22.09.2010р., за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи, що ОСОБА_1 не було виконано зобов'язання за Договором позики від 22.09.2009р., ОСОБА_4 була проведена відповідна процедура про передачу їй права власності на домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у рахунок виконання основного зобов'язання - погашення боргу за договором позики.

Також, суд зазначає, що п.1 додатку №2 до Тимчасового положення передбачений перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких є договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

У даному випадку Договір про відступлення права вимоги (цесія) від 22.10.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не суперечить приписам Цивільного кодексу України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку», є наслідком продовження регулювання правовідносин стосовно виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Договором позики від 22.09.2009 року, та Договором іпотеки від 22.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, котрий також був наданий відповідачу для проведення держаної реєстрації спірного об'єкту нерухомості разом з договором іпотеки, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи даного об'єкту нерухомості.

Відповідно до п.2.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002р. №7/5, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, реєстратору БТІ, крім документів, передбачених Положенням, необхідно також надати: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, у якій має бути зазначено стислий зміст порушених зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; документ, який підтверджує сплив тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі; звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі; витяг з Державного реєстру іпотек, виданий після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про наявність/відсутність заборони та/або арешту нерухомого майна, виданий після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі. Наявність накладеної заборони відчуження нерухомого майна при посвідченні договору іпотеки, за яким відбувається перехід права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, не є підставою для прийняття реєстратором БТІ рішення про відмову в державній реєстрації прав за іпотекодержателем.

На виконання вимог п.2.7 цього Положення, 28.10.2010 року від ОСОБА_4 на адресу позивача направлено вимогу про сплату грошових коштів відповідно до Договору позики від 22.09.2009 року, Договору іпотеки від 22.09.2009 року та Договору про відступлення права вимоги (цесія) від 22.10.2010 року, котра отримана ОСОБА_1 29.10.2010 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

01.12.2010 року проведена незалежна оцінка вартості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також, ОСОБА_4 отримані Витяг з державного реєстру іпотек та Витяг з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, котрі містять відомості, які надають право на проведення державної реєстрації предмету іпотеки.

Надання вищевказаних документів відповідачу для здійснення державної реєстрації спірного об'єкту нерухомості підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи цього об'єкту нерухомості.

Разом з тим, згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, якою скеровано справу на новий розгляд, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами спору, договір іпотеки укладений 22.09.2009 року між позивачем та гр. ОСОБА_3, нотаріально посвідчений та пройшов державну реєстрацію. Водночас, договір про відступлення права вимоги (цесія), укладений 22.10.2010 року між ОСОБА_3 та третьою особою у цій справі ОСОБА_2 лише нотаріально посвідчений.

Підставою для скасування рішень стало те, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки діям державного реєстратора на предмет перевірки чинному законодавству договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги (цесія), які і стали підставою для прийняття рішення про реєстрацію права власності на вищевказане домоволодіння за ОСОБА_2

Так, згідно п. 3.1 З Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002р. №7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002р. за №157/6445 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав реєстратором БТІ розпочинається її розгляд.Реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема серед іншого, відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом).

Договір іпотеки укладений 22.09.2009 року та договір про відступлення права вимоги (цесія), укладений 22.10.2010 року укладені в письмовій формі та нотаріально посвідчені. В свою чергу, за змістом Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 671, державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Про внесення запису до реєстру реєстратор видає сторонам правочину або уповноваженим ним особам примірник витягу.

Таким чином, вищевказаним Тимчасовим положенням на реєстратора БТІ покладений обов'язок щодо перевірки дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення та не передбачено право реєстратора вимагати від заявника додаткових документів, зокрема, витягу з Реєстру правочинів. Тому суд вважає правомірними дії державного реєстратора під час прийняття рішення про реєстрацію права власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_2

За таких обставин, позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права та спростовуються наявними у справі доказами.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Володарське БТІ» про визнання дій протиправними та скасування рішення про реєстрацію прав власності на будинок АДРЕСА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дмитрієв В.С.