Справа № 462/4637/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 876/11852/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 05 вересня 2013р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про оскарження розпорядження від 10.08.2012р. в частині демонтажу влаштованої в подвір'ї будинку цегляної огорожі та бетонної огорожі на фундаментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.06.2013р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений строк на оскарження розпорядження та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.08.2012 р. «Про демонтаж самочинно встановлених огорож по АДРЕСА_1» в частині демонтажу ОСОБА_2 влаштованої в подвір'ї будинку цегляної огорожі довжиною 3 м та бетонної огорожі з вхідною брамою довжиною 6 м на фундаменті.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18 березня 2008 року їй на праві приватної власності належить квартира №2 у будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з попередніми власниками. У спільному користуванні мешканців будинку АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка загальною площею 575,9 м.кв. Навколо будинку комунальними службами ще в 90-их роках було встановлено огорожу, яка складалась із бетонного фундаменту, вмурованих металевих стовбців та натягнутої між ними металевої сітки. З часом дана огорожа набула незадовільного стану, в зв'язку з чим попередні власники квартири №2 в будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, реконструювали стару огорожу, встановлену комунальними службами на закріпленій за будинком частині земельної ділянки. На момент придбання позивачкою квартири №2 в будинку АДРЕСА_1, огорожа перебувала у реконструйованому стані. Нею жодних робіт щодо встановлення або реконструкції огорожі не проводилося. Крім того, з 2008 року вказаний будинок знятий з балансу житлових будинків Львівської міської ради та переданий співвласникам квартир у ньому. На даний час реконструйована огорожа відповідає всім архітектурним нормам, передбаченим «Положенням про порядок влаштування огорожі в м.Львові», затвердженого рішенням виконкому ЛМР від 09.09.2011 року №834, а також не порушує жодних прав сусідів, що підтверджується заявою-згодою від 10.11.2008 року, підписаною власниками квартир №1 в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_3 та позивачкою. Вважає, що вимога відповідача демонтувати огорожу є незаконною та порушує її права як землекористувача. Дана огорожа є захистом її майна від протиправного проникнення сторонніх осіб.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 05 вересня 2013р. позов задоволено.

ОСОБА_1 оскаржила дану постанову, з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2013 року, керуючись ч.2 ст.53 КАС України, через канцелярію суду, було скеровану заяву про вступ у вже порушену справу в якості третьої особи яка заявляють самостійні вимоги на предмет спору, оскільки вважає, що права та законні інтереси, з приводу якого виник спір між сторонами належить також їй.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вступ у справу в якості третьої особи з окремими вимогами, суд поклався на приписи ст.107 КАС України, що регулює відкриття провадження у адміністративній справі, ухвалив відповідне судове рішення в судовому розгляді даної справи. Судом не взято до уваги, що дане судове рішення має ухвалюватись судом в позасудовому порядку, тобто на протязі трьох днів з часу надходження позовної заяви до адміністративного суду ( п.4 ст.107 КАС України), тобто до 28 серпня 2013 року включно, а не в судовому засіданні 5 вересня 2013 року.

В процесі судового розгляду, нею та її представником неодноразово зверталось увагу суду на текст преамбули оскаржуваного Розпорядження, де зазначено, що голова Залізничної РДА, при ухваленні даного Розпорядження керувалась рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.03.2011 року №835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва в м.Львові», а всі правопорушення , які на думку суб'єкта владних повноважень мали місце відбулись на протязі 2008-2009року, і дане є порушенням приписів ч.2 ст.53 Конституції України.

Також не зрозумілим та не обґрунтованим є висновок суду в частині відхилення заяви третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском позивачки строку звернення до суду. Позицію суд мотивує матеріалами судової справи №1309/10763/12 за позовом Залізничної РДА до ОСОБА_2 про демонтаж самочинного будівництва і зазначає, що провадження по даній справі було відкрито 24 грудня 2012 року, справу призначено на 22 лютого 2013 року, а відтак, позивач не пропустила шестимісячний строк звернення до суду .

Висновок суду не містить детального визначення дати початку відліку і кінця шестимісячного строку звернення до суду, як то вимагають приписи ст.101, 103 КАС України.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою скасувати Розпорядження №601 від 10.08.2012 року Залізничної РДА Львівської міської ради повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивачку та її представника, які просять залишити без змін рішення суду, представника апелянта, який просить скасувати рішення суду першої інстанції, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2008 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири №2 в будинку АДРЕСА_1, на підставі якого ОСОБА_2 придбала у власність вказану квартиру, яка складається з трьох житлових кімнат та кухні.

Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 08.12.2009 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 власниками його є ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2

З довідки від 16.02.2009 року № 5/4496 вбачається, що за будинком АДРЕСА_1 по фактичному знаходиться земельна ділянка площею 575,9 м.кв. Підставою землекористування є рішення виконкому Залізничної районної адміністрації №9 від 26 березня 1957 року.

Згідно наказу №599 від 11.11.2008 року про зняття з балансу Львівської міської ради житлових будинків, в яких приватизовано житло будинок АДРЕСА_1, загальною житловою площею 210,7 кв.м знято з балансу міської ради та передано співвласникам квартир у ньому.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №601 від 10.08.2012 р. «Про демонтаж самочинно встановлених огорож по АДРЕСА_1» затверджено висновок міжвідомчої комісії - протокол №27 від 31.07.2012 р. §1 та зобов'язано ОСОБА_2, співвласницю буд. АДРЕСА_1, в термін до 10.09.2012 р. демонтувати цегляну огорожу довжиною 3 м, самочинно встановлену в подвір'ї будинку та бетонну огорожу з вхідною брамою довжиною 6 м на фундаменті, самочинно встановлену на землях комунальної власності міста зі сторони АДРЕСА_1. З даного розпорядження вбачається, що таке видано на інформацію ЛКП «Сяйво», враховуючи заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, співвласників буд. АДРЕСА_1 та керуючись рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 р. №835 „Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.08.2012 р. «Про демонтаж самочинно встановлених огорож по АДРЕСА_1» в частині демонтажу ОСОБА_2 влаштованої в подвір'ї будинку цегляної огорожі довжиною 3 м та бетонної огорожі з вхідною брамою довжиною 6 м на фундаменті підлягає скасуванню, т.я. приймаючи оскаржуване розпорядження про демонтаж, відповідач вийшов за межі повноважень, визначених у законі відповідною нормою ЦК України, оскільки рішення про зобов'язання демонтувати самочинно встановлену в подвір'ї будинку цегляну огорожу довжиною 3 м та бетонну огорожу з вхідною брамою довжиною 6 м на фундаменті, самочинно встановлену на землях комунальної власності міста зі сторони АДРЕСА_1 може прийматися лише судом за позовом органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

ОСОБА_2 придбала квартиру №2 в будинку АДРЕСА_1, навколо якого вже була встановлена огорожа та, яка перебувала на цей момент у реконструйованому стані.

Питання самочинного будівництва у м.Львові регулюється Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 р. №835, п.п.2.6, 2.7, 4.1 якого порушено відповідачем і таке не спростовано останнім під час розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо твердження апелянта про пропущення строку звернення до суду з даним позовом, то позивачем заявлялось клопотання про поновлення такого при подачі позову (а.с.3-6). Ухвалою Залізничного районного суду м.львова від 13.06.2013р. відкрито провадження у справі (а.с.1) та в подальшому вирішено спір по суті, що колегією суддів розцінюється, як поновлення строку звернення до суду.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 05 вересня 2013р. по справі №462/4637/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 13.03.2015р.