Справа № 635/9889/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р.Справа № 635/9889/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 10.12.2014р. по справі № 635/9889/14-а

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області треті особи ДСП "Комунар" , Комунальне підприємство "Харківське районне бюро технічної інвентаризації"

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області , треті особи ДСП "Комунар", Комунальне підприємство "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

На зазначену постанову суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - позивачі) подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. Скаржники зазначають, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки з місця проживання, виданої відповідачем, позивачі проживають в квартирі АДРЕСА_1 на території Коротичанської селищної ради, та звернулись до відповідача із відповідною заявою про приватизацію своєї квартири і надали необхідний перелік документів, достатній для отримання у власність квартири АДРЕСА_1 в порядку приватизації.

Рішенням Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області № 79 від 14.06.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_1

Однак своїми листами відповідач повідомив позивачів про неможливість оформлення свідоцтва про право власності на квартиру, оскільки квартира перебуває на балансі ДСП «Комунар».

На спростування такої інформації та на підтвердження протиправності відмови відповідача позивачі надали копію рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 8 квітня 2008 року про прийняття до комунальної власності Коротичанської селищної ради гуртожитку (будинку №36 ) ДСП «Комунар», копію розпорядження № 368 від 18 червня 2007 року Харківської обласної державної адміністрації «Про надання згоди на передачу до комунальної власності громади селища Коротич Харківського району житлового фонду ДСП «Комунар», в тому числі і будинок, в якому проживають позивачі, копію акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від ДСП «Комунар» до Коротичанської селищної ради та копію рішення Коротичанської селищної ради від 28.02.2007 року про затвердження зазначеного акту. Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» надані ті ж самі документи із зазначенням про те, що такі документи містяться в інвентаризаційній справі на будинок, в якому проживають позивачі.

На підтвердження заперечень проти адміністративного позову відповідач надав суду листування із громадянами, КСП «Комунар» та Харківською обласною державною адміністрацією, в якому міститься інформація про неможливість завершити реєстрацію права комунальної власності на житловий фонд ДСП «Коммунар» і про незавершеність процедури передачі такого майна у власність громади. Крім того, надана довідка № 02-25/46 від 2.01.2014 року, яка підписана Головою та головним бухгалтером Коротичанської селищної ради про відсутність на балансі Коротичанської сільради гуртожитку інвентаризаційний №36. Така інформація підтверджена інвентаризаційними описами основних засобів Державного сільськогосподарського підприємства «Комунар», в яких гуртожиток №36 рахується на балансі основних фондів КСП «Комунар».

Неможливість передачі з балансу КСП «Комунар» на баланс та у власність Коротичанської селищної ради гуртожитку №36 підтверджена також наданою до суду довідки № 858/9/24-025 від 13.03.2009 року Харківської об'єднаної державної податкової інспекції про те, що всі активи ДСП «Комунар» перебувають в податковій заставі.

Судом першої інстанції також встановлено, що матеріали справи не містять відомості про реєстрацію прав власності на гуртожиток №36 за відповідачем.

Зокрема у листі № 176 від 16.04.2014 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зазначено, що перший поверх гуртожитку №36 зареєстровано на праві власності як окремий об'єкт - нежитлове приміщення лабораторії в цілому на ім'я держави в особі Академії Аграрних наук України на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 732328, виданим виконкомом Коротичанської селищної ради 18.12.2006 року. Інша частина гуртожитку на праві власності ні за ким не зареєстрована. Відсутність реєстрації права власності за Коротичанською селищною радою на гуртожиток №36 підтверджена відомостями, наданими Державною реєстраційною службою.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що ні Коротичанська селищна рада, ні її виконавчий комітет не вправі розпоряджатися майном Державного сільськогосподарського підприємства «Комунар», приймати рішення та організовувати процес приватизації житлового фонду цього підприємства і не мають повноважень на видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що вирішуваний спір належить до адміністративної юрисдикції.

Проте, із цим висновком колегія суддів погодитися не можна з огляду на нижченаведене.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2013 року до суду подано адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи ДСП «Комунар», комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації, в якому позивачі просили суд визнати протиправною відмову Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області у видачі свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача прийняти рішення про передачу у спільну часткову власність позивачам квартиру АДРЕСА_1 та видати позивачам свідоцтво про право власності на приватизовану квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 229 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 144 Господарського кодексу України визначено, що майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати: з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать; з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом; внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, придбання або збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх підстав; внаслідок порушення вимог закону при здійсненні господарської діяльності; з інших обставин, з якими закон пов'язує виникнення майнових прав та обов'язків суб'єктів господарювання. Право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом. Крім того, ч. ч. 1 та 6 ст. 145 Господарського кодексу України передбачено, що майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону. Суб'єкти господарювання зобов'язані на основі даних бухгалтерського обліку складати фінансову звітність за формами, передбаченими законодавством, проводити інвентаризацію належного їм майна для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, надавати фінансову звітність відповідно до вимог закону та їх установчих документів.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до ч. 1 с. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є такий, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Враховуючи викладене, а також, що із сутності спору вбачається пір про право, колегія суддів вважає, що дана справа підлягає розгляду судами загальної юрисдикції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 203 КАС України, з прийняттям ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 10.12.2014р. по справі № 635/9889/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області треті особи ДСП "Комунар" , Комунальне підприємство "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2015 р.