Справа № 821/210/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/210/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (Білозерське відділення) до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Цюрупинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області (Білозерське відділення) (далі - позивач, Цюрупинська ОДПІ (Білозерське відділення)) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.), у якому просить стягнути податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 1193,03 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2015 року здійснено процесуальне правонаступництво шляхом допуску до судового розгляду в якості позивача - Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (Білозерське відділення) (далі позивач, Цюрупинська ОДПІ), а також замінено відповідача на належного - ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1.).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець був платником єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб. Оскільки відповідачем не сплачено грошове зобов'язання зі сплати єдиного податку за листопад - грудень 2013 року, січень - березень 2014 року у загальній сумі 1186,00 грн., а також пеня у сумі 7,03 грн., тому позивач просить стягнути вказану заборгованість у судовому порядку.

В судове засідання, призначене на 05 березня 2015 року, представники сторін не прибули.

05 березня 2015 року представник позивача надала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове відправлення, направлене на адресу реєстрації відповідача, яке повернулось до суду з позначкою "аресат находится в России".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець у період з 18.04.2013 року по 18.08.2014 року та перебуває на обліку платника податків в Білозерському відділенні Цюрупинської ОДПІ з 19.04.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було подано до податкового органу заяву від 23.04.2013 року про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 було переведено на спрощену систему оподаткування з 01.05.2013 року.

Відповідно до пп. 291.2, 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Згідно пп. 293.1., 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ОСОБА_1 обрано види діяльності згідно з КВЕД - 46.32 надання послуг таксі, що відповідає другій групі платників єдиного податку, ставка єдиного податку для якого становить 20% відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що у 2013 році складає - 229,40 грн., у 2014 році складає - 243,60 грн.

Пунктом 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Судом згідно зворотного боку інтегрованої картки платника податків встановлено, що з урахуванням переплати у сумі 3,60 грн. відповідач не сплатив єдиний податок за листопад - грудень 2013 року у сумі 455,20 грн. (229,40*2 місяці - 3,60 грн.), січень - березень 2014 року у сумі 730,80 грн. (243,60*3 місяці), всього - 1186,00 грн.

Крім цього, за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб податковим органом нарахована пеня у сумі 7,03 грн.

Таким чином, загальна сума несплаченого грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб складає 1193,03 грн.

Положеннями пп.14.1.175 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За таких обставин, якщо платник податку не сплатив у встановлені строки узгоджені грошові зобов'язання, вони стають податковим боргом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України, відповідачу 22.02.2014 року на адресу реєстрації була направлена податкова вимога від 24.10.2013 року №413-19 на суму 456,40 грн., яка повернулась до податкового органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України така податкова вимога вважається врученою платнику податків.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Проте, згідно зворотного боку облікової картки платника податків по платежу «єдиний податок з фізичних осіб», загальна сума податкового боргу у розмірі 1193,03 грн. залишається не погашеною.

Відповідно до пп.20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 87.11 п. 87 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

При цьому, відповідно до п. 97.3 ст. 97 Податкового кодексу України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Оскільки, сума несплаченого податкового боргу підтверджена наявними у справі документами, тому суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Цюрупинської ОДПІ (Білозерське відділення) про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 1193,03 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 19, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до місцевого бюджету податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 1193,03 грн. (одна тисяча сто дев'яносто три гривні 03 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.2.3