Справа № 826/10556/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Заінчковського Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним окремого положення постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. № 795,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною позицію «паспорта громадянина України для виїзду за кордон 87,15» пункту 27 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. № 795, викладеного у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1098.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. № 795 затверджено Перелік платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, в пункті 27 якого встановлено вартість послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон підрозділами ДМС, що становить 87 грн. 15 коп.

Згідно зі ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 «Про державне мито», платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії (пункт 5 ст. 2 Декрету) у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10x17 грн. (підпункт «б» пункту 6 ст. 3 Декрету).

На переконання позивача, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням підрозділами ДМС дій (послуг) щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка), а тому підрозділи ДМС не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта - постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. № 795, викладеної у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1098.

З огляду на викладене, вважаючи наведене вище положення постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. № 795 протиправним та нечинним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з яким погоджується колегія суддів.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Відповідно до частини 2 статті 1 вказаного Закону, на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки.

Згідно із статтею 7 вказаного Закону, правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржувана постанова від 04.06.2007 р. № 795, викладена в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1098 «Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг».

Так, пунктом 2 постанови Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1098 «Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг» внесено зміни до постанови Кабінету міністрів України від 04.06.2007 року №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ» і включено до пункту частини 27 Переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.06.2007 року №795, викладеного у редакції постанови Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1098, послуг з оформлення і видачі «паспорта громадянина України для виїзду за кордон» з розміром плати за надання послуги « 87,15 грн.».

Колегія суддів зазначає, що постановою Окружним адміністративним судом м. Києва від 09.07.2014 р. по справі № 826/7593/14 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконним і нечинним пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 в частині внесених змін до постанови Кабінету міністрів України від 04.06.2007 року №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ» і включення до пункту частини 27 Переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.06.2007 року №795, викладеного у редакції постанови Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1098, послуг з оформлення і видачі «паспорта громадянина України для виїзду за кордон» з розміром плати за надання послуги « 87,15 грн.».

Вказана постанова суду набрала законної сили 19.08.2014 р.

Так, зазначеною постановою встановлено наступне.

Пунктом 9 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. №231 (далі по тексту - Правила №231) передбачено, що за видачу або продовження строку дії паспорта справляється державне мито (консульський збір).

Питання стягнення будь-яких інших платежів, крім державного мита, Правилами не передбачено, проте, це не означає, що їх здійснення неможливе та незаконне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007р. №795 затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державною міграційною службою, і розмір плати за їх надання, в пункті 27 якого встановлено вартість послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. №795 наказом Міністерства внутрішніх справи України та Міністерства фінансів України від 05.10.2007р. №369/1105/336 затверджено Розміри плати за надання послуг органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Порядок справляння плати за надання послуг органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ.

Зокрема, п.86 Розмірів плати встановлено плату за надання послуг з оформлення документів для виїзду з України і в'їзду в Україну.

Таким чином, навіть до прийняття оскаржуваної постанови Кабінету Міністрів України законодавством передбачалася оплата надання послуг з оформлення документів для виїзду з України і в'їзду в Україну окремо від державного мита.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.2011р. №33 «Деякі питання надання платних адміністративних послуг» встановлено, що з 1 березня 2011 р. надання платних адміністративних послуг здійснюється виключно бюджетними установами, а також підприємствами, небюджетними установами та організаціями, на які законодавчими актами або міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, покладено повноваження щодо надання таких послуг, і державними підприємствами, що належать до сфери управління Державної служби технічного регулювання.

Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади доручено внести до 20 лютого 2011р. на розгляд Кабінету Міністрів України проекти актів щодо затвердження переліків платних адміністративних послуг із зазначенням бюджетних установ, а також підприємств, установ та організацій і розмірів плати за надання зазначених послуг та оприлюднити такі переліки на офіційних веб-сайтах після їх затвердження.

Саме на виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України Міністерством внутрішніх справ України розроблено та подано до Кабінету Міністрів України проект оскаржуваної постанови «Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг», якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ».

Таким чином, Кабінетом Міністрів України в даному випадку не було запроваджено жодних нових вимог щодо надання платних послуг з оформлення документів для виїзду з України і в'їзду в Україну порівняно з попереднім регулюванням цього питання.

Також колегія звертає увагу, що згідно з висновком Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795» проект постанови відповідає Конституції України, актам законодавства, що мають вищу юридичну силу та узгоджується з актами такої ж юридичної сили.

Отже, вказаним вище судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що оскаржувана постанова відповідає чинному законодавству та прийнята в межах наданих Уряду повноважень, а доводи позивача щодо незаконності постанови є безпідставними.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, не потребують повторного дослідження обставини, що були досліджені та встановлені при розгляді Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 826/7593/14 (рішення по якій набрало законної сили) за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконним і нечинним пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 в частині.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його заперечення та довів правомірність прийняття спірної постанови.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не спростували висновків суду першої інстанції.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 10.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.