Справа № 805/3518/14
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 р. Справа № 805/3518/14

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 12.04.2013 року № -21-86,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 12.04.2013 року № -21-86. В обґрунтування зазначила, що відповідно до постанови Краматорського міського суду від 01.08.2013 року провадження по адміністративній справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155-1 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій від 12.04.2013 року № -21-86 винесено незаконно, у зв'язку з чим просить суд його скасувати.

2 лютого 2015 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду № 805/3518/14 в якості другого відповідача залучено Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документобігу суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Головного управління Міндоходів у Донецькій області до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чиноми. Через відділ діловодства та документобігу суду надав заперечення в якому зазначив, що ОСОБА_2 не є фізичною особою - підприємцем, а тому не може здійснювати підприємницьку діяльність. Наявність договору оренди та суборенди обумовлена проведенням 21.03.2013 року перевірки позивача. Посилаючись на приписи статті 38 КУпАП вважає, що постанова Краматорського міського суду не може бути прийнята судом. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 84313, АДРЕСА_1) зареєстрована, як фізична особа - підприємець, реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції Донецької області.

21 березня 2013 року Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПС України у Донецькій області проведена перевірка магазину, який розташований за адресою АДРЕСА_2, що належить суб'єкту господарювання ФОП ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13 березня 2013 року про результати фактичної перевірки питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 116/03/НОМЕР_1. (а.с. 15-17).

12 квітня 2013 року на підставі акту перевірки № 116/03/НОМЕР_1 від 21.03.2013 року Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПС України у Донецькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 21 842,10 грн. за порушення вимог ч. 4 статті 11 та статті 15 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» Регіональне управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПС України у Донецькій області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2013 року постановою Краматорського міського суду по справі № 234/7499/13-п , № 3/234/1097/13 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 статті 155-1 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. (а.с.13).

Краматорським міським судом встановлено, що відповідно до свідоцтва платника єдиного податку виданого на ім'я ОСОБА_1 їй дозволена роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування та роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Під час проведення перевірки торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснювала ОСОБА_2, при цьому, ОСОБА_1 під час проведення перевірки була відсутня. Краматорський міський суд також зазначив, що до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не надано будь-яких доказів про те, що саме ОСОБА_1 здійснювала торгівлю без застосування реєстраторів розрахункових операцій.

В матеріалах справи наявна постанова Краматорського міського суду від 17.04.2013 року по справі № 234/4563/13-п № 3/234/704/13, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. (а.с. 14).

Відповідно до статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 ст. 72 КАС України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наведеною нормою КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування. За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Отже, в даному випадку постановою Краматорського міського суду Донецької області встановлені обставини вчинення адміністративного правопорушення у вигляді реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів за місцем проведення перевірки 21.03.2013 року, саме з боку фізичної особи ОСОБА_2

Натомість, провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині здійснення торгівлі 21.03.2013 року без проведення розрахункових операцій на повну суму покупки, закрито у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. В позовній заяві позивач наполягає на тому, що не здійснювала взагалі торгівлі 21.03.2013 року, а відповідач, в свою чергу, не надав до суду жодного доказу на спростування вказаних обставин, всупереч приписам частини 2 ст. 71 КАС України.

Судом також встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 (орендатор) та ОСОБА_3 (орендодавець) 18 березня 2013 року укладено договір оренди нежитлового приміщення (Магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»), який на час розгляду справи діє. (а.с. 8-9)

Предметом зазначеного договору є передача у тимчасове користування нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Із змісту договору вбачається, що ОСОБА_1 орендує нежитлове приміщення загальною площею 58 м.кв., у т.ч. 33 м.кв. - торгова площа.

Крім того, в матеріалах справи наявний договір суборенди нежитлового приміщення (Магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» ), укладений між ОСОБА_2 (субарендатор) та ОСОБА_3 (орендодавець). (а.с. 10-12)

Предметом зазначеного договору суборенди є передача у тимчасове користування нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Із змісту договору вбачається, що ОСОБА_2 орендує нежитлове приміщення загальною площею 58 м.кв., у т.ч. 22 м.кв. - торгова площа.

Вказані Договори на час розгляду справи не визнані в судовому порядку недійсними. Крім того, відповідачем не надано до суду доказів укладання вказаних Договорів в інший час, ніж зазначено в них, тому суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що поява договору суборенди від 18.03.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обумовлена проведенням 21.03.2013 року фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Вказані доводи відповідача також спростовуються наявним у матеріалах справи висновком за результатами перевірки за зверненням РУ Департаменту САТ ДПС України в Донецькій області від 04.04.2013р., що підписаний начальником СДСБЕЗ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області Поповим Ю.В. (а.с. 18,19)

Як вбачається зі змісту вказаного висновку, опитана приватний підприємець ОСОБА_1 пояснила, що в приміщенні магазину займається реалізацією продуктової групи товарів, а реалізацією спиртних напоїв та тютюнових виробів здійснює ОСОБА_2.

При цьому, ОСОБА_2, яка орендує торгівельну площу у тому же приміщенні, що й позивач підтвердила факт реалізації тютюнових виробів та алкогольної продукції під час проведення перевірки контролюючим органом, та зазначила, що ОСОБА_1 здійснює реалізацію лише продуктів харчування.

Згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року, Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»,- підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як вбачається з Акту перевірки від 21.03.2013 року № 116/03/НОМЕР_1, позивачем він не підписувався, актів відмови від підписання матеріалів перевірки з боку позивача, контролюючим органом до суду не надано. Також, на думку суду, відповідачем не надано і інших доказів, які свідчили б про порушення позивачем вимог ч. 4 статті 11 та статті 15 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факти реалізації з боку позивача алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 12.04.2013 року № -21-86 - задовольнити.

Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 12.04.2013 року № -21-86, прийняте Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПС України у Донецькій області.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Христофоров А.Б.