Справа № 804/12299/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 рокусправа № 804/12299/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2013 р.

у справі № 804/12299/13-а

за позовом Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - позивач)

до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» (далі - відповідач)

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу у сумі 632 639,93 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2013 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, на користь Державного бюджету України кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі - 632 639,93 грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми Податкового кодексу України, а також на те, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача податкового боргу с податку на додану вартість у сумі 632 639,93 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема на адресу відповідача не було направлено судових повісток про розгляд даної справи, справу було розгляну в порядку письмового провадження, що позбавило відповідача можливості бути присутнім під час розгляду справи та надавати пояснення, належні докази.

Щодо порушення норм матеріального права відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував норм п. 58.3 статті 58, статті 59 ПК України, які передбачають можливість виникнення податкового боргу у разі направлення платнику податків податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату узгодженого податкового зобов'язання.

Однак, як зазначає відповідач, податкового повідомлення-рішення та відповідної вимоги до підприємства не надходило.

Позивач, проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що станом на дату подання адміністративного позову (19 вересня 2013 року), відповідач мав податковий борг в загальній сумі 632639,63 гривні (в тому числі 632456,99 грн. грошове зобов'язання та пеня 182,94 грн.).

Податковий борг виник внаслідок несплати грошових зобов'язань по термінах сплати: по податку на прибуток в сумі 123227,27 грн., по податку на додану вартість у сумі 415457,66 грн. та по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 93955,00 грн.

Податкове зобов'язання відповідачем не сплачено, зокрема станом на 27 листопада 2014 року податковий борг відповідача збільшився та в загальній сумі складає 977234,20 грн.

У судовому засіданні 06 листопада 2014 року представник відповідача доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання 23 грудня 2014 року представник відповідача, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, не прибув.

У судовому засіданні представник позивача - Рижова О.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно копії Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності 26.04.2001 року Дніпропетровською райдержадміністрацією було проведено державну реєстрацію юридичної особи - відповідача.

21.03.2013 року позивачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих відповідачем у податковій звітності з податку на додану вартість.

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 21.03.2013 року № 66/152/31419155. Акт перевірки був підписаний керівником Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» - Занудою В.В. без зауважень та заперечень (а.с. 12).

Під час перевірки позивачем було досліджено дані уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за грудень 2012 року № від 17.01.2013 року. Та встановлено, що платник податків - позивач, порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: самостійно визначене платником податків грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі - 800 грн., 5 200 грн., 21 003,65 грн.; граничний термін сплати - 31.01.2013 року, 31.01.2013 року, 31.12.2012 року; кількість днів затримки сплати - 29 днів, 29 днів, 26 днів; сума сплаченого податкового боргу - 800 грн., 5 200 грн., 21 003,65 грн.

З урахуванням встановленої несвоєчасної сплати податку на додану вартість податковим органом було нараховано 2 700,37 грн. штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до положень ст. 126 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.03.2013 року за № .

Як вбачається з матеріалів справи назване податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем - 26.03.2013 року (Зануда В.В.) Це підтверджується копією корінця податкового повідомлення-рішення форми «Р» з відміткою про отримання (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що в адміністративному та судовому порядку вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем оскаржено не було тому, сума штрафних (фінансових) санкцій є узгодженою у відповідності до вимог ст.ст. 56, 58 Податкового кодексу України. Доказів сплати штрафних санкцій матеріали справи не містять.

Стосовно решти податкового боргу судом встановлено наступне.

Податковий борг за грошовим зобов'язанням по податку на прибуток у сумі 123227,27 грн., виник у результаті несплати грошових зобов'язань по термінах сплати:

19 лютого 2013 року збільшено грошове зобов'язання на суму 133458,00 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 19 лютого 2013 року за рахунок переплати заборгованість становить 123227,27 грн.

Податковий борг за грошовим зобов'язанням по авансовим внескам з податку на прибуток приватних (Піприємств у сумі 93955,00 грн., виник у результаті несплати грошових зобов'язань по термінах сплати:

30.03.2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,00 грн., згідно податкової декларації від 05.02.2013р. № термін сплати 30 березня 2013 року.

30 квітня 2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,0 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 30 квітня 2013 року.

30 травня 2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,00 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 30 травня 2013 року.

30 червня 2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,00 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 30 червня 2013 року.

30 липня 2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,00 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 30 липня 2013 року.

30 серпня 2013 року грошове зобов'язання на суму 18791,00 грн., згідно податкової декларації від 05 лютого 2013 року № термін сплати 30 серпня 2013 року.

Податковий борг за грошовим зобов'язанням по податку на додану вартість у сумі 415457,66 грн., виник результаті несплати грошових зобов'язань по термінах сплати:

30.03.2013 року грошове зобов'язання на суму 5191,00 грн., згідно податкової декларації від 14.03.2013р. № термін сплати 30.03.2013р. за рахунок переплати заборгованість становить 3880,35 грн.

04.04.2013 року грошове зобов'язання на суму 2700,00 грн., згідно податкового повідомлення - рішення від 21.03.2013 № термін сплати 04.04.2013р. J,

30.04.2013 року грошове зобов'язання на суму 131098,00 згідно податкової декларації від 18.04.2013р. № термін сплати 30.04.2013р.

30.05.2013 року грошове зобов'язання на суму 77195,00 згідно податкової декларації від 17.05.2013р. № термін сплати 30.05.2013р.

30.06.2013 року грошове зобов'язання на суму 13745,00 згідно податкової декларації від 19.06.2013р. № термін сплати 30.06.2013р.

30.07.2013 року грошове зобов'язання на суму 7936,00 грн., згідно податкової декларації від 16.07.2013р. № термін сплати 30.07.2013р.

08.08.2013 року пеня у сумі 77,42 грн., яка нарахована за період з 04.03.2013 по 07.08.2013 в наслідок погашення податкової декларації № від 20.02.2013 р.

09.08.2013 року пеня у сумі 63,51 грн., яка нарахована за період з 04.03.2013 по 08.08.2013 в наслідок погашення податкової декларації № від 20.02.2013р.

09.08.2013 року пеня у сумі 42,01 грн., яка нарахована за період з 01.04.2013 по 08.08.2013 в наслідок погашення Податкової декларації № від 14.03.2013р.

30.08.2013 року збільшено грошове зобов'язання на суму 178720,00 грн., згідно податкової декларації від 19.08.2013р. № термін сплати 30.08.2013р.

04.07.2013 року позивачем було винесено податкову вимогу за № 37-19 на суму податкового боргу за основним платежем у розмірі - 593 286,23 грн., штрафних (фінансових) санкцій у розмірі - 2 700,37 грн., пеня у розмірі - 212 652,06 грн. Дана вимога була отримана відповідачем - 10.07.2013 року. Проте, у добровільному порядку сума податкового боргу відповідачем сплачена не була.

Таким чином, станом на момент судового розгляду справи за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість у загальному розмірі - 632639,93 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що сума податкового боргу підлягає стягненню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та не спростовується сторонами, сума задекларованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у встановлені строки не сплачена.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пунктів 86.8 та 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Акт перевірки від 21.03.2013 року № 66/152/31419155 був підписаний позивачем без заперечень та зауважень. Податкове повідомлення рішення форми «Р» від 21.03.2013 року за № було отримано відповідачем - 26.03.2013 року.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно п.59.4. ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 41.5 ст.41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення і податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, і яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 20.1.18 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Аналізуючи докази у справі та податкове законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та не приймає твердження відповідача про їх безпідставність, оскільки, відповідачем своєчасно не сплачено узгоджений ним податковий борг з податку на додану вартість.

Стосовно доводів відповідача про відсутність судової повістки та безпідставний розгляд справи в порядку письмового провадження колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, було здійснено виклик відповідача за адресою вул.8 березня, буд. 23 смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, зазначеної у відповідності до позовної заяви та копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Конверти із поштовим вкладенням повернуто із позначкою «За терміном зберігання» (а.с. 54).

Згідно ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Також колегія суддів зазначає, що 14.03.2014 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але не прибули всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції мав право розглядати справу за відсутності сторін та прийняти рішення в порядку письмового провадження.

Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» слід залишити без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2013 р. - без змін

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2013 р. у справі № 804/12299/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко