Справа № 344/16553/14-а,2-а/344/811/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року № 876/325/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

30.10.2014 ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до УПФ України в м. Івано-Франківську у якому просила визнати неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання його провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з 26.09.2007 з урахуванням у заробіток з якого визначається пенсія сум допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.09.2007 відповідачем їй призначено пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу». Однак, під час призначення пенсії, у заробіток не враховано суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань. У зв'язку з цим вона звернулася з заявою про проведення перерахунку пенсії. Проте, відповідач листом від 17.10.2014 № 305/А-8 у перерахунку пенсії відмовив, посилаючись на те, що суми матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань не входять до складу заробітної плати державного службовця. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Так як на вказані матеріальні допомоги та індексацію нараховувався та сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, такі мали бути враховані відповідачем у заробіток під час обчислення пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 позовні вимоги в частині за період з 26.09.2007 по 29.04.2014 - залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ України в м. Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при призначенні пенсії і перерахунку пенсії державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби до заробітку з якого призначається пенсія. Зобов`язано УПФ України в м. Івано-Франківську провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 30.04.2014, з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням фактично отриманих нею сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань не є складовими заробітної плати державного службовця у розмінні ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», а тому відсутні підстави для їх врахування до складу заробітної плати при обчисленні пенсії.

Враховуючи відсутність клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участі та те, що цю справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки суми матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань є складовими заробітної плати державного службовця та які враховуються при обчисленні пенсії.

Разом з тим, 12.02.2015 до Львівського апеляційного адміністративного суду поступила заява ОСОБА_1 у якій вона керуючись ст. 51 КАС України відмовляється від адміністративного позову.

Частиною 1 статті 51 КАС України визначено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Згідно статті 194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 112 КАС України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і судом прийнято відмову (п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України).

Статтею 203 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

З огляду на те, що відмова позивача від адміністративного позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її прийняття. При цьому, виходячи з положень ст. 203 КАС України, суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від адміністративного позову повинен надати оцінку законності рішення суду першої інстанції.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильно висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.

Враховуючи те, що позивач на стадії апеляційного розгляду справи відмовився від адміністративного позову, а судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про прийняття відмови від адміністративного позову, визнання оскарженої постанови нечинною та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 112, 194, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

прийняти відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову.

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську - задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2014 року у справі № 344/16553/14-а (2-а/344/811/14) - визнати нечинною, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін