Справа № 689/13/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/13/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Соловйов А.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

11 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області про визнання протиправними дій та скасування рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08 січня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області в якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язати УПФ України в Ярмолинецькому районі включити до заробітньої плати з якої було визначено розмір пенсії інших виплат, а саме: індексацію грошових доходів населення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення до відпусток в заробітну плату для призначення пенсії та провести перерахунок пенсії з 05.11.2009 року.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Однак при призначенні пенсії відповідачем не було враховано інші виплати, а саме: матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також індексація.

Не погоджуючись з діями відповідача позивач звернувся з адміністративним позовом до суду .

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань , а також індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року, яка згідно зі статтею 244 - 2 КАС України є обов'язковою для суддів, які зобов'язані привести судову практику у відповідність до його рішень.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N 3723-XII визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у відповідному розмірі від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу саме з 08.07.2014 року.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Мельник-Томенко Ж. М.