Справа № 2-а/1970/1614/12
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/6634/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у справі за позовом Приватного підприємства "Елтехніка" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «Елтехніка» звернулося в суд з позовом до Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 березня 2012 року № та № .

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року у справі № 2-а/1970/1614/12 позов ПП «Елтехніка» задоволено, скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 березня 2012 року № та № .

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року залишено без змін.

29 травня 2014 року Тернопільська ОДПІ подала заяву про перегляд постанови Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 2-а/1970/1614/12 від 22 травня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме: наявністю вироку Сихівського районного суду м. Львова від 29 липня 2013 року, який набрав законної сили і являється істотними для справи обставинами та не міг бути долученим і врахованим при розгляді справи, оскільки винесений після її розгляду судом першої інстанції. Просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 2-а/1970/1614/12 від 22 травня 2012 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ПП «Елтехніка» про скасування податкових повідомлень-рішень від 12 березня 2012 року № та № відмовити.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року в задоволенні заяви Тернопільської ОДПІ про перегляд за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, заявник оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що вироком Сихівського районного суду, який вступив в законну силу доведено, що фіктивні суб'єкти підприємницької діяльності- контрагенти ПП «Елтехніка», а саме: ПП «Децимус» та ПП «Велес ЛВ» фактичним, реальним постачанням товарів, виконанням робіт, наданням послуг не займалися, а лише проводили документальне оформлення таких безтоварних поставок товарів та виконання робіт/послуг з метою мінімізації податків. Тобто, не отримавши товарів, які зазначені у первинних облікових документах, ПП «Елтехніка» не мало фактичних можливостей реалізувати іншим суб'єктам підприємницької діяльності. Таким чином, наведені факти дають підстави вважати, директор ПП «Елтехніка» Баран В.І. вніс завідомо неправдиві відомості щодо обліку ніби-то отриманих товарів, їх оплати та реалізації, з подальшим внесенням облікових даних у податкову звітність та нарахування сплати податків. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ПП «Елтехніка» до Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 березня 2012 року № та № - відмовити.

Представник відповідача (апелянта) - Рацин Р.Р. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача - Баран В.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, суд першої існтанції виходив з того, що засудження посадових осіб приватних підприємств, контрагентів ПП «Елтехніка», не може свідчити про вчинення кримінальних дій посадовими особами ПП «Елтехніка», така обставина була предметом дослідження під час апеляційного розгляду вказаної справи, а тому не може бути нововиявленою обставиною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Передбачений Гл.4 розділу ІV КАС України перегляд судових рішень, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами, є самостійною стадією адміністративного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам цього Кодексу порушує принцип правової визначеності та право осіб на доступ до правосуддя, яке гарантується п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принцип правової (юридичної) визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу resjudicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов'язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру.

Допускається можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини від 03 грудня 2003 року в справі "Рябих проти Росії" та від 18 листопада 2004 року в справі "Правєдная проти Росії").

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.245 КАС України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2 цієї ж статті, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що у встановленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім того, необхідно зазначити, що покликання осіб, які беруть участь у справі, на обставини, які могли бути встановлені при офіційному, всебічному і повному з'ясуванні судом всіх обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.ч. 4, 5 ст.11 КАС України, не є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України є підставою для перегляду судового рішення це встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

У договірних зобов'язаннях між ПП «Елтехніка» та ПП «Децимус», ПП «Велес-ЛВ» не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів (виписування податкових накладних), з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, а отже віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, через що у кожній справі суд повинен встановлювати наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Однак для прийняття рішення про визнання угоди недійсною необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона) усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладалася і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Таким чином для визнання зобов'язання таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, закон вимагає наявність наступних умов: вина фізичних осіб, які підписували договір, що проявляється у формі умислу, який спрямований на приховування доходів від оподаткування; такий умисел повинен виникнути до моменту укладення договору; мета укладення такого договору - приховування доходів від оподаткування. Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. Відповідні обставини повинні бути відображені в мотивувальній частині судового рішення про визнання недійсним правочину як такого, що вчинений юридичними особами із завідомо суперечною інтересам держави та суспільства метою. Зокрема, необхідно встановити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Відсутність хоча б однієї з них не дає підстав стверджувати, що зобов'язання вчинялося з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави.

Як вбачається з обставин справи, при постановленні вироку не встановлено зазначених умов, а завником - Тернопільською ОДПІ не доведено, що на момент здійснення правочинів та його виконання позивач мав намір на укладення правочину всупереч інтересам держави або суспільства.

Необхідно також врахувати, що у даній справі податковий орган не представив належних доказів обізнаності позивача щодо діяльності контрагентів ПП «Децимус», ПП «Велес-ЛВ», зокрема щодо створення його з протиправною метою і несплати ним податків, наявності зговору на викрадення коштів державного бюджету шляхом безпідставного формування податкового кредиту та валових витрат тощо.

Сама по собі фіктивність реєстрації ПП «Децимус», ПП «Велес-ЛВ» не є беззаперечним свідченням безтоварності усіх операцій, здійснених цим суб'єктом господарювання, та не може розцінюватися як імперативна ознака фіктивності усіх укладених ним правочинів.

Як вбачається з вироку, правовідносини між ПП «Елтехніка» та ПП «Децимус», ПП «Велес-ЛВ» не були предметом дослідження у цій кримінальній справі. У вироку немає посилань на здійснення фіктивної підприємницької діяльності у господарських операціях з позивачем.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді справи судами досліджувалися усі ці обставини, їм була дана правова оцінка, а також досліджувалася реальність здійснення господарських операцій позивачем.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у справі № 2-а/1970/1614/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 06 березня 2015 року.