Справа № 825/190/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Чернігів Справа № 825/190/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Бисикало Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.01.2015 року звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Міністерства доходів і зборів Чернігівської області «Р» від 21 листопада 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100, на загальну суму 231242,50 грн. (з яких 184994 грн. за основним платежем та 46248,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), а також стягнути з Державного бюджету України на його користь судовий збір за подання адміністративного позову.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки ДПІ в м. Чернігові про заниження позивачем суми податку на додану вартість, що перераховується до державного бюджету, є протиправними та не відповідають дійсності. Позивач наполягає на тому, що господарські операції між ним та ТОВ «Лідер-Нафта» мали товарний, реальний характер та спричинили зміни в майновому стані сторін правочинів. Господарські відносини підтверджені належними первинними документами - договорами, видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями, виписками з рахунків в банку, які не мають дефектів форми та змісту та відповідають вимогам Податкового кодексу України. На момент вчинення правочинів контрагент позивача був зареєстрований в якості юридичної особи та платника податку на додану вартість, тобто мав спеціальну правосуб'єктність на складення податкових накладних, що є єдиною підставою відповідно до Податкового кодексу України для формування платником податкового кредиту з податку на додану вартість. Позивач наполягає на тому, що отримані паливно-мастильні матеріали були використані ним для здійснення власної господарської діяльності, а саме для надання автотранспортних послуг. Враховуючи зазначене, ФОП ОСОБА_1 вважає, що винесення, оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є протиправним, тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що згідно умов договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-Нафта» оператор АЗС після завершення відпуску товару покупцю зобов'язаний видати інформаційний чек, в якому зазначається дата та час обслуговування, марка, кількість відпущеного товару. На перевірки позивачем не було надано такі чеки. Також ДПІ в м. Чернігові було отримано акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт від 20.06.2014р. №1483/2207/37931989 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Лідер Нафта» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012р. по 31.03.2014р.», яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій перевіреним підприємством. Згідно акту зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що місцезнаходження підприємства не встановлено. Відповідно АІС «Податковий блок» на час проведення перевірки та на час розгляду скарги ТОВ «Лідер Нафта» має стан платника податків - 7 - ДО ЄДР ВНЕСЕНО ЗАПИС ПРО ВІДСУТНІСТЬ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВІДОМОСТЕЙ. Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Лідер Нафта» - анульоване №200131282 від 03.07.2013р. - СКАСОВАНО ЗА ІНІЦІАТИВОЮ ПОДАТКОВОЇ 29.04.2014р., причина анулювання - 37 - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей. Виходячи з вищенаведеного, ДПІ у м.Чернігові перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог н.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.193.1 ст.193, п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Лідер Нафта» на загальну суму 184994 грн., внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками ДПІ в м. Чернігові було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правомірності проведення господарських операцій за липень 2012 року - лютий 2013 року, квітень 2013 року - жовтень 2013 року з ТОВ «Лідер Нафта». За результатами перевірки складено акт № 2481/17/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.193.1 ст. 193, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 184994 грн., а саме: за липень 2012 року на 32000 грн., за серпень 2012 року на 24000 грн., за вересень 2012 року на 16317 грн., за жовтень 2012 року на 8325 грн., за листопад 2012 року на 8208 грн., за грудень 2012 року на 16417 грн., за січень 2013 року на 8167 грн., за лютий 2013 року на 8167 грн., за квітень 2013 року на 8208 грн., за травень 2013 року на 16167 грн., за червень 2013 року на 12933 грн., за липень 2013 року на 11317 грн., за серпень 2013 року на 6527 грн., за вересень 2013 року на 1648 грн., за жовтень 2013 року на 6593 грн., в результаті формування податкового кредиту з підприємством, з яким не підтверджено реальність здійснення господарської діяльності.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Чернігові ГУ Міндоходів в Чернігівській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 231242,50 грн., з них 18994,00 грн. за основним платежем та 46248,50 грн. - штрафних санкцій.

ФОП ОСОБА_1 було оскаржено податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області від 17.12.2014 року № 194/с/25-01-10-05-15 в задоволенні скарги позивача було відмовлено, податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Чернігові № від 21.11.2014 року - залишено без змін.

В ході проведеної перевірки ДПІ в м. Чернігові було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в якості суб'єкта господарювання Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 02.06.2003 року, взятий на податковий облік в ДПІ в м. Чернігові 02.06.2003 року. Згідно з реєстраційними даними видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41). Позивач зареєстрований в якості платника податку на додану вартість згідно свідоцтва від 12.06.2003 року № 86464676.

Відповідно розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до податкових декларацій з податку на додану вартість встановлено, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до його складу суму ПДВ 184994 грн. по податкових накладних виписаних контрагентом-постачальником ТОВ «Лідер Нафта» (), в т.ч.: за липень 2012р. на суму ПДВ 32000 грн.; за серпень 2012р. на суму ПДВ 24000 грн.; за вересень 2012р. на суму ПДВ 16316,66 гри.; за жовтень 2012р. на суму ПДВ 8325 грн.; за листопад 2012р. на суму ПДВ 8208,33 грн.; за грудень 2012р. на суму ПДВ 16416,66 грн.; за січень 2013р. на суму ПДВ 8166,67 грн.; за лютий 2013р. на суму ПДВ 8166,67 грн.; за квітень 2013р. на суму ПДВ 8208,35 грн.; за травень 2013р. на суму ПДВ 16166,66 грн.; за червень 2013р. на суму ПДВ 12933 грн.; за липень 2013р. на суму ПДВ 11317 грн.; за серпень 2013р. на суму ПДВ 6527 грн.; за вересень 2013р. на суму ПДВ 1648 гри.; за жовтень 2013р. на суму ПДВ 6593 грн.

Перевіркою встановлено, що між ФОП ОСОБА_1, як покупцем та ТОВ «Лідер Нафта» було укладено договори купівлі-продажу № 0512ЧТ від 02.07.2012 року, № 0413ЧТ від 03.01.2013 року (а.с.75-77, 149-151 Т.1).

Відповідно до умов цих договорів покупець здійснює закупівлю нафтопродуктів у продавця для власних потреб. Продавець протягом дії строку договору зобов'язується передавати у власність покупця та відпускати через мережу АЗС нафтопродукти в асортименті належної якості (підтвердженої сертифікатом якості) в кількості та за цінами, які зазначено у видаткових накладних. Відпуск товару здійснюється за умови пред'явлення та передачі покупцем талонів. Оператор АЗС після завершення відпуску товару покупцю зобов'язаний видати інформаційний чек, в якому зазначається дата та час обслуговування, марка, кількість відпущеного товару.

На підтвердження здійснення поставок нафтопродуктів від ТОВ «Лідер Нафта» позивачем надано в судове засідання видаткові накладні № 53 від 02.07.2012 року, № 84 від 05.07.2012 року, № 146 від 19.07.2012 року, № 182 від 31.07.2012 року, № 279 від 29.08.2012 року, № 287 від 31.08.2012 року, № 408 від 25.09.2012 року, № 423 від 28.09.2012 року, № 581 від 26.10.2012 року, № 753 від 26.11.2012 року, № 911 від 20.12.2012 року, № 950 від 29.12.2012 року, № 141 від 31.01.2013 року, № 301 від 27.02.2013 року, № 578 від 11.04.2013 року, № 716 від 08.05.2013 року, № 766 від 17.05.2013 року, № 887 від 06.06.2013 року, № 905 від 10.06.2013 року, № 943 від 18.06.2013 року, № 1075 від 09.07.2013 року, № 1188 від 26.07.2013 року, № 1282 від 09.08.2013 року, № 1387 від 27.08.2013 року, № 1440 від 02.09.2013 року, № 1524 від 12.09.2013 року.

На суму податкових зобов'язань ТОВ «Лідер Нафта» було виписано ФОП ОСОБА_1 податкові накладі 3 45 від 02.07.2012 року, № 50 від 05.07.2012 року, № 143 від 19.07.2012 року, № 281 від 31.07.2012 року, № 125 від 15.08.2012 року, № 238 від 29.08.2012 року, № 263 від 31.08.2012 року, № 226 від 25.09.2012 року, № 268 від 28.09.2012 року, № 323 від 26.10.2012 року, № 334 від 26.11.2012 року, № 313 від 20.12.2012 року, № 408 від 29.12.2012 року, № 299 від 31.01.2013 року, № 338 від 27.02.2013 року, № 82 від 11.04.2013 року, № 24 від 08.05.2013 року, № 98 від 17.05.2013 року, № 50 від 06.06.2013 року, № 72 від 10.06.2013 року, № 147 від 18.06.2013 року, № 77 від 09.07.2013 року, № 275 від 26.07.2013 року, № 77 від 09.08.2013 року, № 273 від 27.08.2013 року, № 12 від 02.09.2013 року, № 104 від 12.09.2013 року.

Позивач здійснював оплату придбаних нафтопродуктів в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками по рахунку позивача

На підтвердження використання палива у власній господарській діяльності, а саме для надання автотранспортних послуг позивачем приєднано до матеріалів справи копії рахунків за авто послуги та копії актів виконаних робіт, що надавались третім особам.

Податкові накладні, отримані від ТОВ «Лідер Нафта» були внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних (а.с. 75-250 Т.1, 1-12 Т2).

В судове засідання ФОП ОСОБА_1 було надано копії трудових договорів від 31.07.2003 року, від 01.02.2012 року, копії договорів про надання стоянки для автомобілів № 26/02-18 від 26.02.2013 року, б/н від 28.02.2014 року, копію договору оренди майстерні б/н від 30.12.2011 року, як докази того, що позивач реально здійснює власну господарську діяльність (а.с. 69-74).

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт отримання товару від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарської операції документів, а саме видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту цих первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, зазначені документи повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер Нафта».

Також, позивачем в судове засідання було надано документи, що підтверджують використання поставленого контрагентом товару у процесі здійснення власної господарської діяльності, зокрема позивачем було використано дизельне паливо під час надання транспортних послуг іншим суб'єктам господарювання, що підтверджує отримання ФОП ОСОБА_1 економічної вигоди від здійснення господарських операцій з ТОВ «Лідер Нафта».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність таких податкових накладних було встановлено і під час проведеної перевірки і в судовому засіданні. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено, що ДПІ в м. Чернігові зробила висновки про відсутність здійснення реальної господарської операції між позивачем та його контрагентом на підставі висновків акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт від 20.06.2014р. №1483/2207/37931989 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Лідер Нафта» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012р. по 31.03.2014р.» Зазначеними актами не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер Нафта».

Суд вважає, що такі висновки ДПІ в м. Чернігові є безпідставними та неправомірними, оскільки акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності. У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для нього. При цьому чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосередньо контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми ПДВ до податкового кредиту. Тому, можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у т. ч. недекларування своїх зобов'язань або несплата податку до бюджету, не є підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ за операціями з такими контрагентами.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. Суд вважає, що позивач не може нести відповідальності за дії або бездіяльність свого контрагента. В судовому засіданні встановлена наявність підтверджуючих документів, що свідчать про реальність здійснених господарських операцій. Також, актом ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не було досліджено реальність поставки дизельного палива ТОВ «Лідер Нафта» позивачу, зокрема не досліджувались первинні бухгалтерські документи, що відображають господарські операції між цими суб'єктами господарювання, а тому висновки про відсутність реальних наслідків правочину на підставі акту перевірки контрагента позивач є документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право ДПІ в м. Чернігові при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено наявність всіх підтверджуючих проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом первинних бухгалтерських документів, суд вважає, що позивачем доведено, що правочини, вчинені між ним та ТОВ «Лідер Нафта» створили реальні юридичні наслідки для ФОП ОСОБА_1, в судовому засіданні доведено використання отриманих товарів позивачем у власній господарській діяльності. Позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України отримано належним чином оформлені податкові накладні, які є підставою для зарахування сум ПДВ до складу податкового кредиту, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість дотримано вимоги Податкового кодексу України, а відповідачем зроблено неправомірні висновки про завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Чернігові № від 21.11.2014 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області № від 21.11.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України 462 грн. 49 коп. судових витрат на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур