Справа № 524/9762/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р. Справа № 524/9762/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю представника відповідача - Тернової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління юстиції у Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.12.2014р. по справі № 524/9762/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління юстиції у Полтавській області , Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергія Васильовича, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка С.В., Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка С.В. про закінчення виконавчого провадження серія ВП № 34562661 від 14 жовтня 2014 року; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка С.В. відновити виконавче провадження ВП № 34562661.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2014 р. задоволено позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Відповідач - Головне управління юстиції у Полтавській області - не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2014 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про виконавче провадження», КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року до участі у якості другоговідповідача залучено належного відповідача Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суд першої інстанції, проте вважає, що постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Постанови Вищого адміністративного суду України № К-28622/10 від 15 червня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Полтавського обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволені частково, а саме: визнано дії Полтавського обласного комісаріату, щодо відмови у призначені позивачу пенсії за вислугою років неправомірними та зобов'язано ГУ ПФУ в Полтавській області призначити позивачу пенсію відповідно п. б ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких осіб" з 13 березня 2008 року.

05 жовтня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження, по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі Постанови Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2012 року.

20 грудня 2012 року старшим державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 січня 2012 року, скасовано вищезазначену постанову та зобов'язано старшого державного виконавця здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення - виконавчому листі за №2а-755/09, виданому Автозаводським районним судом м. Кременчука 26 вересня 2012 року, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу", завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Система органів державної виконавчої служби визначена у статті 3 цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обов`язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем не вжито вичерпних заходів щодо виконання постанови Вищого адміністративного суду України за виконавчим листом, виданим Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області № 2а-755/09.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-755/09 прийнята державним виконавцем з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49, Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;7) визнання боржника банкрутом;8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Відповідно до п. п. 2.1.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

Згідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не скористався своїм правом, відповідно до наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, та не звертався до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Натомість, відповідачем передчасно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

В рішенні "Войтенко проти України" Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправною т а скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка С.В. про закінчення виконавчого провадження серії ВП за № 34562661 від 14 жовтня 2014 р.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 стосовно зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка С.В. відновити виконавче провадження серії ВП за № 34562661, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки суд не може перебирати на себе функцію виконавчого органу, якому надані повноваження відновлення виконавчого провадження.

Таким чином постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Із врахуванням того, що Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року до участі у якості другого відповідача залучено належного відповідача Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови порушив норми процесуального права, у зв'язку з чим оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.12.2014р. по справі № 524/9762/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергія Володимировича про закінчення виконавчого провадження серія ВП за № 34562661 від 14 жовтня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст постанови виготовлений 27.02.2015 р.