Справа № 2а-3822/11/2170
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Київ К/800/54477/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Кошіля В.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012 року

у справі № 2-а-3822/11/2170

за позовом Державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області

до Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго»

про стягнення податкового боргу,

встановив:

Державна податкова інспекція у Бериславському районі Херсонської області звернулась до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» про стягнення податкового боргу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.10.2011 року у справі № 2-а-3822/11/2170 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» з рахунків на користь Державного бюджету податковий борг по податку на додану вартість у сумі 32 036, 20 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012 року постанову суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

У зв'язку із неприбуттям в судове засідання належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, ця справа розглядалася у порядку письмового провадження згідно із статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в державній податковій інспекції за відповідачем обліковується податковий борг по податку на додану вартість у загальному розмірі 32 036, 20 грн., з якого 1 083, 99 грн. штрафна санкція визначена податковим повідомленням-рішенням від 31.03.2011 року № та 3 334, 21 грн. штрафна санкція визначена податковим повідомленням-рішенням від 31.03.2011 року № .

У податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року Комунальним підприємством «Бериславтеплокомуненерго» самостійно визначено податкове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 27 618, 00 грн.

Податковий борг Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» за узгодженою сумою податку на додану вартість за лютий 2011 року складає 27 618, 00 грн., що підтверджується розрахунками, деклараціями та обліковими картками платника податків.

У зв'язку із несплатою відповідачем у встановлені законодавством строки узгоджених сум грошових зобов'язань, податковим органом сформовано першу податкову вимогу від 04.12.2001 року № 1/116 та другу податкову вимогу від 05.02.2002 року № 2/110.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки незважаючи на вжиті податковим органом заходи, податковий борг не погашено відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем порушено встановлену законодавством процедуру, яка має передувати зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу платника податків.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.3 ст. 59 цього Кодексу податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем дотримано вказано процедуру, що підтверджується першою та другою податковими вимогами та податковими повідомленнями-рішеннями.

Проте судом апеляційної інстанції вірно зазначено про відсутність зв'язку між вказаними вимогами та податковим боргом, який виник внаслідок непогашення податкового зобов'язання за декларацією за лютий 2011 року.

У відповідності до п.п. 95.1-95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно податкового боргу Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго», який виник внаслідок непогашення податкового зобов'язання за декларацією за лютий 2011 року, податкові вимоги не надсилалися позивачем, колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012 року у справі № 2-а-3822/11/2170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді В.В.Кошіль

Н.Г.Пилипчук