Справа № 761/987/15-а
Суддя: Саадулаєв А. І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/987/15-а
Провадження №2-а/761/112/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання незаконними дії, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання незаконними дії, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року вирішено стягнути на його користь відшкодування у розмірі 25915,63 грн. матеріальної шкоди та 341334,37 грн. моральної шкоди. 24.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення щодо стягнення шкоди, який 01.10.2014 року було пред'явлено до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві для виконання. Разом з тим, 14.10.2014 року представник позивача отримала постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.10.2014 року з виконання виконавчого листа, виданого 24.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва. Позивач вважає відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною з огляду на те, що ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" наділяє державного виконавця правом при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Крім того, посилається на те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. З урахуванням викладеного, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно якого просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. при винесенні постанови від 02.10.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; скасувати вказану постанову та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року.

В судове засідання, яке відбулося 17.02.2015 року, позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 128 КАС України, неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року вирішено стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 25915,63 грн. матеріальної шкоди та 341334,37 моральної шкоди (а.с. 40-46).

24.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення щодо стягнення шкоди, який 01.10.2014 року було пред'явлено до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві для виконання (а.с. 47).

Разом з тим, постановою державного виконавця від 02.10.2014 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24.09.2014 року у зв'язку із відсутністю ідентифікаційного номера боржника, що не відповідає вимогам п. 3 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 48).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, адвокатом ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, було здійснено адвокатський запит до Головного управління Міндоходів у м. Києві про надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3 (а.с. 50).

Листом від 08.07.2014 року ГУ Міндоходів у м. Києві відмовило у наданні запитуваної інформації, оскільки така є конфіденційною та відсутні правові підстави для її надання. (а.с. 51).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК Українине допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України №6-62цс14 від 25 червня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження, чим порушив права та законні інтереси позивача, які підлягають поновленню.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів та не доведена правомірність його рішення, яке полягає у відмові у відкритті виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що вимоги позивача повністю доведені матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 18, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання незаконними дії, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. при винесенні постанови від 02.10.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №44925618 незаконними.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 02.10.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №44925618 з примусового виконання вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24 вересня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва у кримінальній справі №1-326/11, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 25915,63 грн. матеріальної шкоди.

Постанова набирає законної сили за правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочи1нства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Саадулаєв