Справа № 2а-4103/09/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 9468

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Бруновської Н.В, Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Коцур В.К.,

та за участі осіб:

від позивача - Страхоцької О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно - реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2009 року позивач управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір», в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості 209 365, 83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачено заборгованість зі сплати сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень 2005 - лютий 2009 року у розмірі 209 365, 83 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» на користь управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова суму заборгованості в розмірі 209 365, 83 грн.

Постанова суду мотивована тим, що відповідач не виконав зобов'язання зі сплати боргу заборгованості страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, зазначену постанову оскаржило товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір», яке просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2013 року.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що акт перевірки №49 від 23.03.2009 року є незаконним винесений з порушенням норм ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому на ньому не може ґрунтуватися рішення про наявність податкового боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку в УПФУ в Борщівському районі.

Управлінням Пенсійного фонду у Франківському районі м. Львова проведена позапланова перевірка з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ТзОВ «Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір», підставою для проведення якої стала скарга товариства на акт перевірки № 215 від 10.12.2008 року.

За наслідками проведеної позапланової перевірки складено акт № 49 від 23.03.2009 року. Згідно з висновками акту № 49 від 23.03.2009 року ТзОВ «Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» порушило вимоги ст.11, пп.6 п.2 ст.17, п.1 ст.19, п.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.113 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

На підставі висновків акту № 49 від 23.03.2009 року УПФУ у Франківському районі м. Львова позивачу донараховано страхових внесків на загальну суму 43 318,63 грн.

За результатами перевірки до ТзОВ «Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс - Ампір» Управлінням ПФУ у Франківському районі м. Львова застосовано фінансові санкції на підставі пунктів 4 і 7 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на загальну суму 15 509,98 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що вимогу про сплату боргу № Ю-1006 від 06.07.2009 року відповідач сформував на підставі поданих позивачем щомісячних Розрахунків сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень-грудень 2005 року, січень-грудень 2006 року, січень-грудень 2007 року, січень-грудень 2008 року та січень-лютий 2009 року, акту перевірки № 49 від 23.03.2009 року, рішень про застосування фінансових санкцій та даних картки особового рахунку ТзОВ «Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс - Ампір».

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 209 365 грн. 83 коп., а саме 110 166 грн. 61 коп. недоїмки по страхових внесках та 99 199 грн. 22 коп. недоїмки по фінансових санкціях і пені.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форми власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV вказано, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а позивач згідно ст. 14 цього закону є страхувальником.

Відповідно до ч.2 п.6 ст.17 вищевказаного закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до розділу 4 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року №64/8663, у відповідача виникає обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно до ч.6 ст.20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Відповідно до ч.10 ст. 20 вищевказаного Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Розмір фінансових санкцій, які застосовують виконавчі органі Пенсійного фонду, встановлений ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до пункту 4 якої за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми, а відповідно до пункту 7 за несплату, неповну або несвоєчасну сплату авансових платежів із страхових внесків, передбачених цим Законом, - штраф у розмірі 50 відсотків сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів.

При цьому складаються рішення відповідних форм, встановлених Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління ПФУ 19.12.2004 року №21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663, на підставі акту перевірки та даних картки особового рахунку платника.

Відповідно до абз.8 п.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом 10-ти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом 10-ти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Також колегія суддів бере до уваги постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року у справі №2а-5516/09 яку залишено без змін Львівським апеляційним адміністративним судом 15 березня 2013 року.

Згідно з вище зазначеним рішенням визнано правомірним акт відповідача № 49 від 23.03.2009 року та вимогу про сплату боргу № Ю-1006 від 06.07.2009 року.

Проаналізувавши вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не сплачено заборгованість зі сплати сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень 2005 - лютий 2009 року у розмірі 209 365, 83 грн.

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича будівельно-реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року у справі № 2а-4103/09/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Н.В. Бруновська

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 03.03.2015 року.