Справа № 607/17822/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 876/1289/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.
суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, в якому, з врахуванням заяви від 25.12.2013 року, просив поновити строк звернення до суду та зобов`язати відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 березня 2013 року.
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області постановою від 25 грудня 2013 року адміністративний позов задовольнив. Визнав відмову УПФУ в м. Тернопіль у призначенні пенсії, протиправною. Зобов`язав УПФУ в м. Тернопіль, починаючи з 30.03.2013 року призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФУ в м. Тернополі подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при ухваленні даної постанови судом неповністю з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і порушено норми матеріального та процесуального права.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що 06.08.2012 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії, до якої додав архівну довідку №18993 від 27.10.1993 року про те, що ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_1 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, в довідці вказано, що місце дислокації даної військової частини - селище Зелений Мис, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а не до зони відчуження.
12.10.2012 року УПФУ в м. Тернополі звернулось в Державний Галузевий архів Міністерства оборони України з проханням документально підтвердити на підставі первинних документів періоди перебування в зоні відчуження ОСОБА_1 .
Згідно інформації, вказаній у довідці галузевого державного Міністерства оборони України від 23.10.2012 року №86993, ОСОБА_1 брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07.08.1987 року по 17.11.1987 рік. Однак, в довідці не зазначено дні виїзду в населені пункти чи об`єкти зони відчуження, місце дислокації частини в с. Зелений Мис, яке не відноситься до зони відчуження.
Крім того, зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, передбачений ст. 99 КАС України.
З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно перебував на роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07 серпня 1987 рік по 17 листопада 1987 року у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, а тому він має право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.
Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 8 років.
Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.
Відповідно до пп. "ґ" п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 року; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільською обласною державною адміністрацією.
З архівної довідки № 51/1/8861 від 24.11.1998р., виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України вбачається, що позивач був призваний на збори у складі військової частини № НОМЕР_1 на участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 07.08.1987 р. (наказ №194 від 07.08.1987 р.) по 17.11.1987 р. (наказ № 296 від 17.11.1987 р.). У довідці зазначено про виплату йому заробітної плати за серпень - жовтень 1987 року. Зведена колона Мінтрансу України базувалась в постійному пункті дислокації - Зелений Мис.
Суд першої інстанції в судовому засіданні встановив, що зведена колона Мінтрансу України базувалась в постійному пункті дислокації Зелений Мис, з постійним виїздом в населені пункти та об`єкти зони відчуження.
В архівній довідці за № 24/18993 від 27 жовтня 1993 року, виданій управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, зазначається, що ОСОБА_1 призваний на збори у складі військової частини № НОМЕР_1 (Зелений Мис) виконував задачі з 07.08.1987р. по 17.11.1987р. по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.
В матеріалах справи також міститься копія військового квитка позивача серії НОМЕР_3 , в якому зазначено період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07.08.1987 року по 17.11.1987 року.
06.08.2012 року ОСОБА_1 подав до УПФУ в м. Тернополі заяву про призначення йому пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
13.11.2012 року комісія УПФУ в м. Тернополі для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у відповідності до спеціальних законів, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача як на недотримання позивачем вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, є необґрунтованими.
Наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії НОМЕР_2 , архівної довідки № 51/1/8861 від 24.11.1998р., виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, архівної довідки за № 24/18993 від 27 жовтня 1993 року, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, копія військового квитка серії НОМЕР_3 містять дані на підтвердження факту виконання ним робіт у зоні відчуження та яких є достатньо для призначення позивачу пільгової пенсії, передбаченої ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Апеляційний суд також залишив без уваги доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з означеним адміністративним позовом 30 вересня 2013 року. В заяві про зміну позовних вимог ОСОБА_1 просить зобов`язати УПФУ в м. Тернополі призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку починаючи з 30 березня 2013 року, а відтак, позивачем не пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.
При цьому, колегія суддів зазначає, що УПФУ фактично визнало право позивача на пенсію із зменшенням пенсійного віку, призначивши йому таку починаючи з 24.07.2012 року. Вказане підтверджується довідками, виданими Управлінням ОСОБА_1 про те, що він дійсно знаходиться на обліку в УПФУ в м. Тернополі та отримує пенсію за віком потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС при повному стажі.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.
Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2013 року у справі № 607/17822/13-а - без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

М.А. Пліш