Справа № 804/12142/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/800/64142/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, стягнення суми,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" звернулось до Дніпропетровської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600179/1 від 08 квітня 2013 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2013/20007 від 08 квітня 2013 року та стягнення надмірно сплаченої суми митних платежів в розмірі 34 836 грн 30 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600179/1 від 08 квітня 2013 року, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2013/20007 від 08 квітня 2013 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову, митниця звернулась з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати у відповідній частині та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В запереченнях позивач просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що між позивачем та ТОВ «Чиатурманганум Джорджия» (Грузія) укладено зовнішньоекономічний контракт № 13-0681-12 від 19 березня 2013 року, відповідного до якого продавець зобов'язаний здійснити поставку феросилікомарганцю MnC17 на умовах DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених в додатку до вказаного контракту. При цьому продавець є виробником означеного товару.

08 квітня 2013 року позивач за вантажною митною декларацією № 110010000/2013/021192 заявив до митного оформлення товар, вартість якого визначив за першим методом - ціною договору.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 28 березня 2013 року № 110/2012/0001471; залізничні накладні для внутрішнього сполучення; рахунок-фактура (інвойс) від 22 березня 2013 року № 03/03-13; пакувальний лист від 22 березня 2013 року № Р-3; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19 березня 2013 року № 13-0681-12 із доповненнями від 19 березня 2013 року № 1; довідка про декларування валютних цінностей від 15 січня 2013 року; лист від 08 квітня 2013 року № 062Д/365; лист від 05 березня 2013 року № 05/03-13; сертифікат про походження товару від 22 березня 2013 року № GЕО 2013 01/000731; сертифікат якості; копія митної декларації країни відправлення.

Проте при здійсненні контролю за правильність визначення митної вартості товару митним органом вчинено наступний запис: «Відповідно до п. 6.2, 6.3 ст. 54 МК України митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Згідно із п. 4.1. ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В результаті такого контролю відповідачем встановлено, що документи, подані відповідно до п. 2 ст. 53 МК України, не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, а саме: відсутні документи відповідно п. 2.6. ст. 53 МК України, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України; копія декларації країни відправлення заповнена грузинською мовою та надана без перекладу, що унеможливило проведення контролю відповідно п. 3 ст. 53 МК України щодо наявних розбіжностей, але встановлено, що вона не містить реквізитів зовнішньоекономічного контракту, за яким відбувається імпорт зазначеного товару.

Згідно із п. 3 ст. 337 МК України проведений контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться у відповідних електронних копіях МД 700100000/2013/540 від 18 січня 2013 року, МД 110080000/2013/104034 від 22 лютого 2013 року. Рівень заявленої декларантом митної вартості товарів становить 1,35 доларів США/кг, а рівень митної вартості ідентичного (подібного) товару, оформлених за МД 700100000/2013/540 від 18 січня 2013 року, МД 110080000/2013/104034 від 22 лютого 2013 року, становить 1,42 доларів США/кг. В результаті проведеного контролю виявлені розбіжності, а саме: заявлена митна вартість згідно наданих документів нижча, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за МД.

Враховуючи вищезазначені розбіжності та відповідно п. 3 ст.53 МК України, якщо документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) наступні додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, що містять відомості, максимально наближені до часу здійснення поставки оцінюваного товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; для можливості перевірки складових митної вартості - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; відповідно до ст. 254 МК України - переклад копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість основних складових товарів.

Пунктом 6 ст. 53 МК України передбачено, що декларант, або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості."

Позивача повідомлено про те, що він має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України. Також повідомлено про те, що декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості митному органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду.

Декларант із зазначеним записом ознайомився та власноручно записав: «Ознайомлений. Додаткові документи на даний час надати немає можливості».

Позивачем до документів митного оформлення надано лист від 08 квітня 2013 року № 062Д/365, в якому вказано, що у зв'язку із неможливістю підтвердження транспортних витрат позивач просить фактурну вартість вважати митною.

З урахуванням позиції підприємства, відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, митним органом відповідно до п. 5 ст. 54, ст. 55 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого митну вартість визначено в розмірі 1,42 доларів США/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до ст. 64 МК України.

При цьому у графі 33 рішення про коригування заявленої митної вартості зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Також вказано про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України.

Під час дії гарантійних зобов'язань позивачем до митниці листом від 05 червня 2013 року № 062Д/601 надано додаткові документи: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16 травня 2013 року № 2033, лист від 19 квітня 2013 року № 32/04-13 р., переклад копії декларації країни відправлення, платіжні документи від 20 травня 2013 року, 21 травня 2013 року, 30 травня 2013 року.

За результатом розгляду зазначених документів відповідачем на адресу позивача направлено лист від 10 червня 2013 року № 17-11-2/202, в якому зазначено про те, що у зв'язку із виявленими розбіжностями у наданих документах, відсутністю документального підтвердження повноти включення складових митної вартості у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару та перегляду рішення про коригування митної вартості від 08 квітня 2013 року № 110010000/2013/600179/1.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови від 08 квітня 2013 року № 110010000/2013/20007.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом, в якому, окрім їх скасування, просив стягнути з Державного бюджету України суму зайво сплачених митних платежів.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови і задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відомості про заявлену позивачем митну вартість є об'єктивними та підтверджуються документально, а також такими, що піддаються обчисленню, а тому у поданих позивачем документах відсутні розбіжності; митним органом не доведено правомірність витребування додаткових документів та, як наслідок, відсутність можливості застосування основного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів стало те, що надані позивачем документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, а саме: відсутні документи відповідно п. 2.6. ст. 53 МК України, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України; копія декларації країни відправлення заповнена грузинською мовою та надана без перекладу, що унеможливило проведення контролю відповідно п. 3 ст. 53 МК України щодо наявних розбіжностей, але встановлено, що вона не містить реквізитів зовнішньоекономічного контракту, за яким відбувається імпорт зазначеного товару.

Між тим, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, згідно умов зовнішньоекономічного контракту № 13-0681-12 продавець зобов'язався здійснити покупцю поставку товару на умовах DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці. Отже вимоги митного органу щодо надання документів відповідно до п. 2.6. ст. 53 МК України, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України, є безпідставними, оскільки за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару.

Крім того, посилання митного органу, як на підставу для надання додаткових документів, на те, що копія декларації країни відправлення заповнена грузинською мовою та надана без перекладу, а також не містить реквізитів зовнішньоекономічного контракту, за яким відбувається імпорт зазначеного товару, є необґрунтованими, оскільки вказаний документ не входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, визначеного ч. 2 ст. 53 МК України.

Також митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Наявність інформації про раніше проведене митне оформлення товарів не може вважатись обґрунтованими сумнівами без обґрунтування того, що зазначено у ч. 2 ст. 53 МК України, а відтак сумніви митниці суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верхового Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

При цьому апеляційним судом встановлено, що надані відповідачем до матеріалів справи копії документів в якості доказів щодо правомірності застосування ним резервного методу визначення митної вартості товару, згідно інформації з ЄАІС ДМСУ, в тому числі МД 700100000/2013/540 від 18 січня 2013 року, МД 110080000/2013/104034 від 22 лютого 2013 року, становить 1,42 доларів США/кг, не є належним обґрунтуванням, оскільки з наданих документів вбачається, що виробником товару є інша особа, ніж ТОВ «Чиатурманганум Джорджия» Грузія.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками судів, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових під час подання МД.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то його рішення в частині задоволення позову про скасування рішення та картки відмови відповідача підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: