Справа № 809/3169/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 876/245/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника позивача Татарина Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано - Франківській області на постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у адміністративній справі №809/3169/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Івано - Франківській області до Великокам'янської сільської ради про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Державна фінансова інспекція України в Івано-Франківській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Великокам'янської сільської ради про зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано Великокам'янську сільську раду виконати пункти 2,3 Вимог Коломийської об'єднаної державної фінансової інспекції №840-13-01/748 від 03.07.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неповним дослідженням обставин у справі. Зокрема посилається на встановлені ревізією порушення, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 93780,12 грн. Просить постанову суду першої в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив скаргу задовольнити, постанову суду першої в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, представив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Коломийською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Великокам'янської сільської ради за період з 01.01.2012 по 29.04.2014 року, за результатами якої складено акт від 24.06.2014 року №840-21/40.

Як вбачається із вищевказаного акту від 24.06.2014 року, під час ревізії встановлено ряд порушень, зокрема завищення об'ємів виконаних робіт по виконанню реконструкції очисних споруд, встановлено факт невиконання робіт по улаштуванню піщаної основи під трубопроводи та встановлення сигнальної стрічки, чим завдано сільській раді матеріальної шкоди відповідно на суми 62826,02 грн. та 30954,10 грн.

На підставі висновків ревізії, 03.07.2014 року відповідачу надіслано Вимоги за №840-13-01/748 про усунення порушень, виявлених ревізією, пунктами 2 та 3 яких Великокам'янську сільську раду зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи на суми 62826,02 грн., 30954,10 грн. та провести претензійно-позовну роботу з підрядником ПП «В.С.К.-БУД» щодо відшкодування зайвих витрат шляхом повернення коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих витрат шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КзпПУ.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що позивач вправі заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції щ огляду на наступне.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ є обов'язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи видно, що Вимога про усунення порушень виявлених ревізією від 03.07.2014 р. №840-13-01/748 містила наступні пункти:

- п. 2 - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи на суму 62826,02 грн. Провести претензійно-позовну роботу з підрядником ПП «В.С.К.-БУД» щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих витрат шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КзпПУ;

- п. 3 - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за різниці у вартості виконаних робіт на суму 30954,10 грн.. Провести претензійно-позовну роботу з підрядником ПП «В.С.К.-БУД» щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих витрат шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КзпПУ

Тобто у даній вимозі, фінансова інспекція вказує на виявлені збитки та їхній розмір, зокрема пункти вимоги, які просить виконати позивач є матеріального характеру та такі кошти стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи та правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Дана правова позиції колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.04.2014р.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано - Франківській області - задовольнити частково.

Постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у адміністративній справі №809/3169/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 03.03.2014р.