Справа № 753/10029/14-а
Суддя: Дубас В. А.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/7/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді - Дубаса В.А.,

при секретарі - Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора взводу №4 ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України у Київській області Бабицького Івана Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора взводу №4 ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України у Київській області Бабицького І.І. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 16.05.2014 року та визнання дій протиправними.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема в порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1806 від 10.10.2001 року, оскільки позивач не вчиняв адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, не порушував вимог п. 12.9 (б) ПДР України з огляду на те, що фактично не перевищував швидкість руху.

У судове засідання 23.02.2015 року позивач не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні вимог позову.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, однак на адресу суду надіслав письмові заперечення з додатками у яких прти позову заперечував та просив суд розглядати справу у його відсутність.

У порядку частини 6 статті 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2014 року ОСОБА_2 16.05.2014 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 76-у кілометрі автодороги Київ-Харків у Київській області, Баришівському районі, рухався зі звидкістю 98 км./год. в зоні дії знаку 3.29 (70 км./год.), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Приписи ч. 2 ст. 71 КАС України зобов'язують саме суб'єкта владних повноважень в адміністративних справах про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ОСОБА_2 у адміністративному позові наполягав на тому, що не порушував п. 3.29 (70 км./год.) ПДР України (додаток №1), оскільки не порушував вимог дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості».

Суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2014 року не повністю відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки у протоколі хоча і заначено, що до нього додається фото, однак, що це за фото та яким технічним приладом воно здійснено не зазначено, у зв»язку з чим не можливо достеменно встановити, що це фото саме з приладу «Трукам» №000722, який застосовувався для фіксації вказаного адмінправопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Приписи ч. 2 ст. 71 КАС України зобов'язують саме суб'єкта владних повноважень в адміністративних справах про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не достатньо подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення саме ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, про яке йдеться у постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №376289 від 16.05.2014 року.

Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не є беззаперечною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі є обгрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Водночас, оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає що вимоги позивача про визнання протиправними дій службової особи як підставу для захисту своїх прав задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 6 - 10, 14, 71, 86, 159-163, 167, 171-2 ч. 2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №376289 від 16.05.2014 року, яку винесено старшим інспектором взводу №4 ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України у Київській області Бабицьким Іваном Івановичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2 та закрити справу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 ч. 2 КАС України постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: