Справа № 714/1021/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 714/1021/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Козловська Л.Д.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

26 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

апелянта ОСОБА_2

представника апелянта ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Голови Герцаївської районної ради ОСОБА_9, Герцаївської районної ради Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

28.10.2014 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Герцаївського районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до Голови Герцаївської районної ради ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Герцаївської районної ради ОСОБА_9 без номеру та дати яке доведене до відома 03.10.2014 року "Про скликання двадцять п'ятої сесії районної ради VI скликання, а також, як наслідок дії Герцаївської районної ради щодо проведення 07 жовтня 2014 року 25-ї сесії районної ради , голосування та прийняття рішень на ній.

Герцаївський районний суд Чернівецької області постановою від 26.12.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В судовому засіданні, апелянт та представник апелянта підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача , в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач працює на посаді головного лікаря Герцаївської ЦРЛ з 1998 року.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 серпня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення.

30 вересня 2014 року в м.Герца Чернівецької області відбулося пленарне засідання 24-ої сесії Герцаївської районної ради VI скликання. В порядку денному даної сесії було поставлено питання про звільнення з посади головного лікаря Герцаївської ЦРЛ, яке не було прийнято.

02 жовтня 2014 року головою Герцаївьскої районної рада було прийнято розпорядження про скликання 25-ї позачергової сесії районної ради та винесення на розгляд питання щодо подальшого перебування ОСОБА_5 на посаді головного лікаря Герцаївської ЦРЛ.

03 жовтня 2014 року в газеті на румунській мові «Гезета де Герца» № 41(1109) було опубліковано оголошення про скликання 25-ї позачергової сесії районної ради 07 жовтня 2014 року.

07 жовтня 2014 року в м.Герца Чернівецької області відбулося засідання 25-ої сесії Герцаївської районної ради VI скликання. За результатом засідання було ухвалено рішення 61-25/14 відповідно до якого було вирішено звільнити ОСОБА_5 з посади головного лікаря Герцаївської центральної районної лікарні.

Позивач, вважаючи розпорядження голови Герцаївьскої районної ради про скликання 25-ї позачергової сесії районної ради, незаконним та безпідставним, а також, як наслідок дії Герцаївської районної ради щодо проведення 07 жовтня 2014 року 25-ї сесії районної ради , голосування та прийняття рішень на ній, звернувся до суду з позовом про його скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про засади запобігання та протидії корупції", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржуване розпорядження районної ради було прийнято відповідно до закону та не підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.43 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами.

В силу ч.1 ст.45 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» районна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Наступні сесії ради скликаються районної ради головою ради ( ч.4 даної статті ). Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць( ч.5 даної статті ).

Рішення про скликання сесії ради відповідно до ч.9 ст.46 даного Закону доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається винести на розгляд ради.

Відповідно до ч.12 ст.46 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно п.2.1.4 наступні сесії ради скликаються головою районної ради, а в разі його відсутності - заступником голови ради в порядку, визначеному пунктом 2.1.7 цього Регламенту.

Згідно п. 2.1.5 вказаного регламенту, позачергові сесії ради скликаються також за пропозицією не менше як однієї третини депутатів від загального складу ради або голови районної державної адміністрації.

Тобто позачергові сесії скликаються за розпорядженням голови ради або за пропозицією не менш як третини депутатів від загального складу, а отже голова ради має повноваження на видачу розпорядження про скликання депутатів районної ради.

В п. 2.1.6 Регламенту зазначено, що сесія ради скликається за розпорядженням голови ради в міру необхідності, але не рідше одного разу на квартал

Згідно п.2.1.7 Регламенту районної ради розпорядження про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів та населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніше як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Інформація про місце і час проведення засідань ради, а також про місце і час реєстрації депутатів публікується в газетах, засновником яких є районна рада, та повідомляється іншими засобами масової інформації.

Аналізуючи зазначене можна зробити висновок, що зазначена норма містить вимогу про опублікування інформації щодо засідань ради, а саме інформації про місце і час проведення засідань, а також те, що інформація публікується в газетах, засновником яких є районна рада.

Апелянтом у доводах апеляційної скарги зазначено, що у опублікованій газеті 03.10.2014 року не було зазначено номеру розпорядження та дати його винесення.

Однак зазначена вище норма не містить вимоги щодо зазначення у публікації номеру розпорядження та дати його винесення, а тому твердження апелянта, що відповідачем порушено вимоги Регламенту є безпідставними.

Також відповідно до матеріалів справи, а саме до примірнику районної газети на румунській мові «Гезета де Герца» № 41(1109) опублікованої 03.10.2014 року, засновником вказаної газети є районна держадміністрація та Герцаївська районна рада, що також спростовує твердження апелянта, що оголошення про проведення засідання ради, в порушення п.2.1.7 регламенту районної ради опубліковане не в газеті засновником якої є відповідна районна рада.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги, стосовно того, що розпорядження голови районної ради було підроблено, оскільки всі записи були здійснені однією рукою, а останній іншим почерком.

Зазначене апелянтом не може бути доказом того, що вказане розпорядження є підробленим, такий висновок можна зробити лише на підставі відповідного висновку суду в рамках кримінального провадження, до цього моменту підстави вважати розпорядження підробленим відсутні.

Також, сам факт подання позивачем заяви про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є підставою для будь-яких висновків суду та наданню оцінки, оскільки безпосередньо не стосується позовних вимог, непідсудне суду як адміністративному та не тягне за собою ніяких наслідків.

Висновки стосовно вказаної заяви повинні надаватись судом відповідно до підсудності.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Що стосується доводів про те, що зазначене розпорядження зареєстроване двічі в журналі реєстрації розпоряджень, що також свідчить про підроблення та незаконність розпорядження колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно матеріалів справи, у журналі реєстрації розпоряджень, дійсно зазначено, що розпорядження зареєстроване двічі, однак колегія суддів вважає, що правильність винесення розпорядження головою районної ради не може залежати від правильності записів у журналі реєстрації розпоряджень.

Тобто, вказане може бути технічною помилкою працівників апарату районної ради, що не дає підстав вважати його підробленим та таким, що ставить під сумнів правильність та законність самого розпорядження.

Також відсутність номеру та дати не може свідчити про те, що розпорядження голови районної ради ОСОБА_9 є підробленим та не існувало на час публікації.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року № 3206-VI інші особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з роботи (служби) у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Апеляційним судом Чернівецької області 14 серпня 2014 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-7 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави. Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає та набрала законної сили.

Згідно статті 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення невжиття передбачених законом заходів посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення тягне за собою відповідальність передбачену даним Кодексом.

Відповідно до п.1.3 Статуту Герцаївської центральної районної лікарні затвердженого рішенням ХХІІІ сесії VI скликання від 29 серпня 2014 року № 50-23/14 власником Герцаївської центральної районної лікарні є Герцаївська районна рада. Поточне керівництво діяльності центральної районної лікарні здійснює головний лікар, який призначається та звільняється з посади на підставі рішення сесії районної ради за погодженням з районною державною адміністрацією та Департаментом охорони здоров'я та цивільного захисту Чернівецької обласної державної адміністрації ( п.4.5 даного Статуту ). Головний лікар безпосередньо підпорядковується районній раді, районній державній адміністрації та Галузевому органу управління, несе персональну відповідальність за виконання покладених га ЦРЛ завдань і здійснення

Таким чином, враховуючи все вище зазначене, оскільки стосовно позивача є рішення суду яке набрало законної сили, рішення стосувалося корупційного правопорушення то відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Закону України «Про місце самоврядування в Україні» районна рада мала повноваження та була зобов'язана розглянути питання та звільнити голову районної лікарні.

В іншому випадку посадові особи органів місцевого самоврядування, а в даному випадку голова районної ради, у разі не виконання вимог зазначеної статті підлягають притягненню до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 172-9 КУпАП.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що розпорядження голови районної ради є незаконним та безпідставним, оскільки ним при видачі розпорядження порушено п. 2.1.5 Регламенту, а саме не зазначено про скликання та не вказано мотивів її скликання.

Однак, відповідно до зазначеного апелянтом пункту Регламенту, мотивовані пропозиції про скликання позачергової сесії підписані ініціаторами подаються голові ради. Тобто, дана норма розповсюджується лише на ті випадки коли ініціаторами скликання сесії є депутати або голова районної державної адміністрації, тільки у цьому випадку ініціатори подають пропозиції з мотиваціями голові районної ради який розглянувши їх може видати розпорядження про скликання позачергової сесії, дотримуючись вимог п. 2.1.7 Регламенту.

Зазначений пункт не містить вимог про зазначення головою районної ради мотивів скликання сесії, а натомість містить лише вимоги щодо дотримання п. 2.1.7 який також не вимагає зазначення мотивів скликання, а лише місця та часу проведення сесії.

Апелянт також вказує, що депутати на голосуванні 24 сесії не прийняли рішення про його звільнення, однак це не є свідченням того, що депутати не погоджуються та заперечують про його звільнення та як наслідок відсутності у них обов'язку звільнити головного лікаря ЦРЛ передбаченого законом.

В апеляційній скарзі також зазначено, що відповідно до п 2.1.7 Регламенту розпорядження доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніше як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачаються внести на розгляд ради, однак в порушення вказаного пункту головою ради, повідомлення про скликання ради було опубліковано за 5 днів до сесії та не зазначено в розпорядженні, що сесія є позачерговою та не наведено вмотивовані підстави її проведення.

Проте, п. 2.1.7 Регламенту не містить вимог до голови районної ради, щодо зазначення головою вмотивованих підстав для скликання позачергової сесії та зазначенням у розпорядженні, що підставами для скликання сесії є винятковий випадок.

Згідно матеріалів справи, а саме копії розпорядження про скликання 25-ї позачергової сесії, у розпорядженні зазначено місце, дату та питання які виносяться на розгляд позачергової сесії, а тому є безпідставними доводи апелянта, стосовного того, що у розпорядженні не зазначено про скликання саме позачергової сесії та мотивів її скликання та у порушення п. 2.1.5 Регламенту ким винесена пропозиція про скликання позачергової сесії, враховуючи те, що вказаний пункт не містить вимог, щодо зазначення того, ким була внесена така пропозиція.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції порушено ряд процесуальних норм, колегія суддів вважає за необхідне, зазначити наступне.

Апелянт зазначає, що справа розглядалася незаконним складом суду, адже порушено ст.27 ч.1 п.5 КАС України, а саме порядок визначення судді для розгляду справи, при наявності підстав для відводу судді.

Однак, згідно ст. 15-1 КАС України в адміністративних судах функціонує автоматизована система документообігу суду.

Відповідно ч.3 вказаної статті, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за забезпечення дотримання у судах порядку розподілу судових справ між суддями, передбаченого цією статтею.

Статтею 27 КАС України передбачено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно п.5 ч.1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, суддею Єфтемієм С.М. було заявлено самовідвід, однак з порушенням вимог ст. 31 КАС України питання про самовідвід не розглядалось, а автоматичний розподіл був здійснений на підставі лише заяви про самовідвід.

Після цього, суддя цього ж суду Акостакіоає О.Т. заявила про самовідвід у зв'язку з порушенням п.5 ч.1 ст 27 КАС України, та у результаті розгляду заяви про самовідвід 10.11.2014 року у відкритому судовому засіданні постановила ухвалу про задоволення заяви про самовідвід.

Згідно, розпорядження заступника керівника апарату ОСОБА_7 від 11.11.2014 року про призначення повторного автоматичного розподілу, в результаті якого суддею по справі було обрано суддю цього ж суду Попович С.Т.

24.11.2014 року представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Костишин Н.Я. у зв'язку з тим, що він брав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо вчинення позивачем корупційного правопорушення, постанова по якій була скасована Апеляційним судом Чернівецької області, що ставить під сумнів об'єктивність розгляду цієї справи.

24.11.2014 року у результаті розгляду заяви про відвід у відкритому судовому засіданні суддя Костишин Н.Я. постановила ухвалу про задоволення заяви про відвід.

Згідно, розпорядження керівника апарату ОСОБА_8 та заступника керівника апарату ОСОБА_7 від 02.12.2014 року про призначення повторного автоматичного розподілу, в результаті якого суддею по справі було обрано суддю цього ж суду Козловську Л.Д.

Тобто під час передачі справ суддям Поповичу С.Т., Костишин Н.Я. та Козловській Л.Д. ну було порушено процедуру передачі справи, порушення процедури передачі справи від судді Єфтемія С.М. до судді Акостакіоає О.Т. не може бути підставою для того щоб вважати всі наступні переходи справи від судді до судді неправомірними, оскільки під час перерозподілів справи були відсутні порушення норм КАС України.

Таким чином, під час передачі справи, відповідно до системи автоматизованого розподілу, та прийняття справи суддею Козловською Л.Д. були відсутні будь-які порушення норм КАС України, а отже відсутні підстави вважати, що справа була розглянута незаконним складом суду, як вказує в апеляційній скарзі позивач.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що в справі, в порушення ч.3 ст.58, ст.59 КАС України, брав участь представник голови Герцаївської районної ради Чернівецької області без наявної на те належним чином складеної довіреності адже голова райради ОСОБА_9 не має права відповідно до Положення на надання довіреностей іншій особі яка не працює в раді, виходячи з наступного.

Рішенням №16-19/14 19-ї сесії 6-го скликання від 24.02.2014 року ОСОБА_9 було обрано головою Герцаївської районної ради 6-го скликання.

Відповідно до п. 5.17 статуту Герцаївської районної ради 6-го скликання голова ради працює у раді на постійній основі, у своїй діяльності є підзвітним раді і виконує функції і повноваження, визначені Законом України " Про місцеве самоврядування" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 14 ч.4 ст. 42 Законом України " Про місцеве самоврядування" сільський, селищний, міський голова, представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

В силу ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Таким чином, враховуючи те, що голова ради має право на уповноваження особи представляти інтереси ради відповідно до зазначених вище норм, вказані доводи апелянта стосовно цього є безпідставними.

Що стосується доводів, апелянта, про порушення ч.2 ст.56 КАС України оскільки притягнення третьої особи до участі в справі, можливе лише за клопотанням сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Таким чином, твердження апелянта про те, що залучення третіх осіб до справи можливе лише за заявою сторін є недоречним та безпідставним.

Твердження апелянта, що йому в порушення п. 5 ч.2 ст.49 КАС України не надано право на дослідження доказів є безпідставними, оскільки в згідно матеріалів справи, в судовому засіданні, на якому був присутній апелянт, було досліджено копію журналу реєстрації розпоряджень та підстави для того, щоб вважати його підробленим, як зазначалось вище відсутні.

Згідно пункту 4 статті 202 КАС України, підставами для скасування судового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи або питання.

Дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вказані апелянтом порушення судом першої інстанції норм процесуального права не вплинули на розгляд справи та не призвели до неправильного вирішення справи або питання. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи судом не встановлено будь- яких порушень матеріального та процесуального права судом першої інстанції, які б привели до неправильного вирішення справи, так як і інших підстав для скасування постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване розпорядження, прийняте головою районної ради не є протиправним та не законним, а тому відсутні підстави для його скасування, та як наслідок підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.