Справа № 2а-6947/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р. Справа № 123948/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Мікули О.І., Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Надвірнянської міської ради на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Надвірнянської міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення Надвірнянської міської ради №399-11/2011 від 21.07.2011 року, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2, ОСОБА_5 25.12.2011року звернулися в суд з позовом до Надвірнянської міської ради про визнання неправомірним і скасування рішення Надвірнянської м/ради №399-11/2011 від 21.07.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Надвірнянська міська рада розглянула їхню заяву про відокремлення житлових приміщень в окремі квартири і виконавчий комітет Надвірнянської міської ради 26.10.2010 року прийняв рішення за № 542 «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири». Однак, 21.07.2011 року з невідомих їм підстав Надвірнянська міська рада прийняла рішення за № 399-11/2011 «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири». Вважають вказане рішення Надвірнянської міської ради таким, що не відповідає чинному законодавству України так , як сторони суб'єкти даних правовідносин заперечують щодо їх зміни та припинення, а такі рішення не можуть бути скасовані самим органом місцевого самоврядування, вони можуть бути оспорені тільки в судовому порядку.

Крім того, скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири» було предметом судового розгляду Надвірнянського районного суду у справі № 2-а-9/11 року за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради і судом не було встановлено правових підстав для скасування даного рішення Надвірнянської міської ради. Рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири» було прийнято із врахуванням рішення Надвірнянського районного суду (справа № 2-10/2010 р.) від 30.03.2010 року, рішення міськвиконкому № 378 від 20.08.2010 року «Про укладення договору найму на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1», висновку міського архітектора про можливість розділення квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири. Просять суд постановити рішення, яким визнати незаконним і скасувати рішення Надвірнянської міської ради № 399-11/2011 від 21.07.2011 року «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради №542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири».

Оскаржуваною постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2012 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Надвірнянської міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення Надвірнянської міської ради №399-11/2011 від 21.07.2011 року - задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення Надвірнянської міської ради №399-11/2011 від 21.07.2011 року «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд не дослідивши обставин по справі, посилається на те, що сесія прийняла рішення виключно на підставі заяви ОСОБА_1, не даючи оцінку вже існуючим судовим рішенням, які вступили в законну силу. Однак при цьому головуючий по справі не зазначає, що сесії не потрібно було робити, оскільки позивачки добровільно виписались з квартири АДРЕСА_1, куди їх було вселено згідно рішення суду. Таким чином на момент прийняття рішення сесії позивачки добровільно виписались з квартири, куди їх вселив суд. Зареєструватись в іншій квартирі позивачки не змогли, оскільки рішення виконкому міської ради про розподіл квартири в законну силу не вступило і фактично квартири АДРЕСА_2 не існує, таким чином між позивачками і міською радою не виникло ніяких правовідносин, адже рішення про розподіл квартири в законну силу не вступило, поділу квартири не було проведено, позивачки добровільно виписались з квартири АДРЕСА_1. Таким чином суд першої інстанції посилається на обставини, які не були предметом розгляду в судовому засіданні і тому не мав права посилатись на них у своїй постанові. Як вбачається з рішення Конституційного суду України, справа № 1-9 (2009) м. Київ 16.04.2009р. № 7-рп/12009, п. 5 абз. 4 резолютивної частини рішення: «... Однак, як вважає Конституційний суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України)».

У поданій апеляційній скарзі Надвірнянська міська рада просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно п.9 ст. ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Оскаржуване рішення міськради є рішенням щодо вирішення питань в галузі житлового законодавства та з питань будівництва та архітектури, що передбачено ст.30,31 відповідного Закону, а тому рада вправі відповідно до Закону скасувати/відмінити/ рішення підпорядкованого їй виконавчого комітету. Також незаконним є твердження суду про те, що міська рада приймала свої рішення не враховуючи і не даючи оцінку існуючим судовим рішенням, зокрема рішення Надвірнянського суду від 16.05.2011р., яке не вступило в законну силу, оскільки оскаржується в апеляційному порядку.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення м/рада приймала виключно на підставі заяви ОСОБА_1, висновку судової будівельно-технічної експертизи №4/2010 від 19.03.2010 року та доповіді міського архітектора Т.Угринчука, не даючи оцінку вже існуючим судовим рішенням, які вступили в законну силу, а також не аналізуючи ті правовідносини, які виникли внаслідок постановлених судових рішень та прийняття виконкомом Надвірнянської м/ради рішення №542 від 26.10.2010 року. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 104 КАС України передбачено, що особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного органу, юридичної чи службової особи під час здійснення ними управлінських функцій порушено її право чи свободи.

Виходячи з наведеного, на думку суду, рішення сесії Надвірнянської м/ради від №399- 11/2011 від 21.07.2011 року «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири», прийняте Надвірнянською м/радою передчасно, не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню, і відповідно, заяву ОСОБА_5, ОСОБА_2 слід задоволити.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року Надвірнянським районним судом було постановлене рішення, згідно якого виділено в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з неповнолітньою дитиною - сином ОСОБА_9 кімнату площею 23,2 м.кв., кухню площею 19,3 м.кв., коридор площею 8,10 м.кв., балкон площею 0,9 м.кв., в приміщенні квартири АДРЕСА_1, виселивши із зазначених приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_10 Вселити в дане приміщення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з неповнолітнім сином, а також зобов'язано Надвірнянську м/раду укласти з ними договір найму виділеного їм у користування приміщення.

На підставі даного рішення та заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 26.10.2010 року виконавчий комітет Надвірнянської м/ради прийняв рішення № 542 «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири». З'ясовано також , що 21.07,2011 року Надвірнянська міська рада прийняла рішення за № 399 - 11/2011 «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири».

З пояснень представника Надвірнянської м/ради встановлено, що відповідно до п.9 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада вправі скасовувати свої рішення, якщо є відповідні підстави.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ( порядку денного XI сесії Надвірнянської м/ради, витягів з протоколу № 21, 22, рішень м/ради від 26.10.2010 року за № 542 , від 21.07.2011 року за №399-11/2011) та пояснень позивачки ОСОБА_5 зазначене рішення було прийняте без належного з'ясування та вивчення всіх істотних обставин.

Надвірнянською м/радою при прийнятті вказаного рішення не було враховано ту обставину, що питання визнання нечинності рішення виконкому Надвірнянської м/ради від 26.10.2010 року на даний час є предметом судового розгляду і справа за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської м/ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання нечинним рішення виконкому Надвірнянської м/ради від 26.10.2010 року за №542 перебуває на стадії апеляційного розгляду у Львівському Апеляційному адміністративному суді.

Крім того, дане рішення м/рада приймала виключно на підставі заяви ОСОБА_1, висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4/2010 від 19.03.2010 року та доповіді міського архітектора Т.Угринчука, не даючи оцінку вже існуючим судовим рішенням, які вступили в законну силу, а також не аналізуючи ті правовідносини, які виникли внаслідок постановлених судових рішень та прийняття виконкомом Надвірнянської м/ради рішення №542 від 26.10.2010 року. Також, як достовірно встановлено в судовому засіданні, про розгляд заяви ОСОБА_1 та внесення її на порядок денний XI сесії Надвірнянської м/ради не були повідомлені всі зацікавлені особи, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що може в подальшому вплинути на їхні права та законні інтереси.

Наведені судом обставини по справі не спростовані відповідачем по справі Надвірнянською м/радою, поясненнями та письмовим запереченням ОСОБА_1

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку або можуть бути змінені и скасовані самим органом місцевого самоврядування за власною ініціативою чи ініціативою інших заінтересованих осіб.

Проте , якщо відповідно до приписів рішень органу місцевого самоврядування виникли правовідносини, пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. і суб'єкти них правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. такі рішення не можуть бути скасовані органом місцевого самоврядування.

Вищевказані твердженні узгоджуються із положеннями Інформаційного листа Вищого Адміністративного Суду України від 01.06.2010 року № 781/11/13-10 та Ухвалою Верховного Суду України у справі № 6-31882 св. 10 від 1.12.2010 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на підставі Рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири» було проведено реальний поділ квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, після чого між ними, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та КП «Надвірнянський житловик» було укладено Договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 04.11.2010, предметом якого є квартира АДРЕСА_2. Крім цього, в порядку чинного законодавства позивачів разом із малолітніми дітьми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_2, на що вказує відмітка про місце проживання у їхніх паспортах.

Таким чином, йде мова про те, що відповідно до приписів рішень органу місцевого самоврядування (Рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року) виникли правовідносини, пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а отже таке рішення не підлягало до скасування самим органом місцевого самоврядування , а могло бути , за наявності для цього підстав, оспореним в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, на думку суду, рішення сесії Надвірнянської м/ради від №399- 11/2011 від 21.07.2011 року «Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради № 542 від 26.10.2010 року «Про роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири», прийняте Надвірнянською м/радою передчасно, не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню, і відповідно, заяву ОСОБА_5, ОСОБА_2 слід задоволити.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Надвірнянської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2012 року у справі № 2а-6947/2011 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.І. Мікула

Д.М. Старунський