Справа № 803/286/15-а
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 803/286/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Новак Л.О.,

за участю представника позивача Килиби О.В.,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом приватного підприємця громадянина Республіки Польща Lis Piotr Pawel до Управління Укртрансінспекції у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець громадянин Республіки Польща Lis Piotr Pawel звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанов Управління Укртрансінспекції у Волинській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №009912, №026185, №026186, №026187, №026188, №026189, №026190, №026191, №026192, №026193, №026194, №026195, №026196, №026197, №026198, №026199, №026200, №026201, №026202, №026203, №026204, №026205, №026206, №026207, №026208, №026209, №026210, №026211, №026212, №026213, №026214, №009917, №009918, №009919, №026163, №026164, №026130, №026127, №026128, №026129, №026165, №026167, №026166.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу винесені на підставі акту від 27 січня 2015 року №020061 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення, відповідальність за які передбачена абзацами шостим та одинадцятим статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, за здійснення міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів за період з 30 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року та за здійснення міжнародних автомобільних перевезень без реєстраційних документів на транспортний засіб.

Позивач вважає неправомірними вказані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки тахокарти не передбачені чинним законодавством як документ, необхідний для здійснення вантажних перевезень та відповідальність за їх відсутність Законом України «Про автомобільний транспорт» не передбачена.

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 27 лютого 2015 року №172/3/59-15 пред'явленні позовні вимоги заперечив з наступних підстав.

Актом перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27 січня 2015 року №020061 зафіксовано наступні порушення: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв за період з 30 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року; відсутні реєстраційні документи на транспортний засіб. Вказані правопорушення стали підставою для винесення постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів №026185 - №026214 від 27 січня 2015 року.

Посилається на правомірність висновків зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів №026185 - №026214 від 27 січня 2015 року прийняті у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для визнання їх протиправними та скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абзацу другого пункту 25 Порядку №1567 у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи..

Судом встановлено, що 27 січня 2015 року, на підставі направлення на перевірку від 23 січня 2015 року №003855, посадовими особами управління Укртрансінспекції у Волинській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF, номерний знак WRA 15 KA, що належить Produkcja-Handel-Transport «Modrzewianka» Piotr Lis, Республіка Польща 26-640 Skaryszew, Modrzejowice 31, на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а також вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі - ЄУТР). Належність транспортного засобу марки DAF, номерний знак WRA 15 перевізнику Lis Piotr Pawel працівниками управління було встановлено з дозволу на міжнародні перевезення. Перевірка проводилась у присутності перевізника Lis Piotr Pawel.

За результатами перевірки складено акт від 27 січня 2015 року №010061, в якому зафіксовані наступні порушення: відсутні тахокарти за період з 30 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року; відсутні реєстраційні документи на транспортний засіб.

Водій з актом перевірки ознайомився, однак від підпису та надання письмових пояснень відмовився, про що зроблено відповідний запис.

У зв'язку з виявленими порушеннями начальником управління Укртрансінспекції у Волинській області винесено наступні постанови: від 27 січня 2015 року №026185, №026186, №026187, №026188, №026189, №026190, №026191, №026192, №026193, №026194, №026195, №026196, №026197, №026198, №026199, №026200, №026201, №026202, №026203, №026204, №026205, №026206, №026207, №026208, №026209, №026210, №026211, №026212, №026213 про застосування адміністративного господарського штрафу, за відсутність тахокарт за період з 30 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року, відповідальність за яке передбачена абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі по 680 грн. за кожен випадок порушення, а всього на суму 19 720 грн.; від 27 січня 2015 року №026214 про застосування адміністративно-господарського штрафу, за відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб, відповідальність за яке передбачена абзацом шостим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 1 700 грн.

Перевіряючи правомірність прийнятих постанов, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини другої статті 48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною восьмою статті 53 Закону №2344-ІІІ, передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов'язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно із пунктом 3.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв'язку України від 24 червня 2010 року №385 (далі - Інструкція №385), виробники транспортних засобів, перевізники, водії та пости сервісного обслуговування тахографів використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Таким чином, позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, здійснював міжнародні автомобільні перевезення без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів за період з 30 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року та здійснював міжнародні автомобільні перевезення без реєстраційних документів на транспортний засіб, а тому до нього правомірно на підставі абзаців шостого та одинадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовані санкції у вигляді штрафу на загальну суму 21 420 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу за №009912 №009917, №009918, №009919, №026163, №026164, №026130, №026127, №026128, №026129, №026165, №026167, №026166 суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, згідно даних постанов, виникли між відповідачем та іншими перевізниками у сфері публічно-правових відносин, зокрема, пов'язаних із порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач же не наділений жодними суб'єктивними правами чи обов'язками в даних правовідносинах і не є їх учасником. Під час судового розгляду даної справи позивач не надав суду доказів, що у даних публічно-правових відносинах було порушено його права, свободи та інтереси.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з приватного підприємця громадянина Польщі Lis Piotr Pawel (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Драгоманова, будинок 22) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 639 (одна тисяча шістсот тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повний текст постанови виготовлений 13 березня 2015 року.