Справа № 818/3639/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р.Справа № 818/3639/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2015р. по справі № 818/3639/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з із адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в прийнятті документів на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та скасувати рішення від 13.11.2014 року № 03/Л-13/10/03/8570;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття документів на оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих документів.

В обґрунтуванні позовних вимог вказує, що в жовтні 2014 року позивач звернулася до Шосткинського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Сумській області для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надавши перелік документів, визначених пунктом 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. N 231, а саме: заяву-анкету встановленого зразка, паспорт громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см, квитанцію про сплату державного мита у розмірі 170 грн.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем було відмовлено в оформленні паспорту через ненадання квитанцій про оплату вартості адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта в розмірі 87,15 грн і вартості бланка паспорта в розмірі 120 грн, на обов'зковості сплати яких наполягав відповідач. Позивач не погоджується з даними твердженнями та вважає, що єдиним законодавчо обґрунтованим збором, який зобов'язаний сплатити громадянин є державне мито у розмірі 170 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови позивачу у прийнятті документів на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов'язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що процедура оформлення та видачі паспорта передбачає вчинення територіальними підрозділами Державної міграційної служби країни цілий комплекс дій, які саме і визначають зміст послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Так, згідно п. 27 постанови Кабінету Міністрів України №795 встановлено плату за надання послуг оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у розмірі 87,15 грн., однак, відповідно до примітки до даної постанови розмір плати за надання послуг зазначено без урахування податку на додану вартість та вартості бланків і номерних знаків. Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України №795 та норм Закону України "Про адміністративні послуги", адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта є платною та передбачає видачу бланка, а тому позивач повинен був сплатити не тільки вартість такої послуги, а й вартість бланка паспорта.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Відповідач надав клопотання, в якому просив розглянути справу без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що в жовтні 2014 року позивач звернувся до Шосткинського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Сумській області для оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надавши перелік документів, визначених пунктом 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. N 231, а саме: заяву-анкету встановленого зразка, паспорт громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см, квитанцію про сплату державного мита у розмірі 170 грн.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем було відмовлено в оформленні паспорту через ненадання квитанцій про оплату вартості адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта в розмірі 87,15 грн і вартості бланка паспорта в розмірі 120 грн, на обов'язковості сплати яких наполягав відповідач (а.с.8-9).

Як вказує відповідач, сплата вартості послуг з оформлення та видачі паспорта в розмірі 87,15 грн. і вартості бланка паспорта в розмірі 120 грн. є необхідною умовою для видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо зобов'язання позивача сплатити вартість послуг з оформлення та видачі паспорта в розмірі 87,15 грн. і вартість бланка паспорта в розмірі 120 грн. є протиправними. А тому, оскільки позивач безпідставно сплатив кошти внаслідок протиправних дій відповідача, останній повинен вчинити дії по поверненню таких коштів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до вимог статті 5 вищевказаного Закону, заяви громадян України або їх законних представників про оформлення паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини (далі - паспорт) розглядаються протягом не більше трьох місяців з дня подання документів, а якщо поїздка пов'язана з терміновим лікуванням від'їжджаючого, від'їздом особи, яка супроводжує тяжкохворого, чи смертю родича, який проживає за кордоном, - протягом трьох робочих днів.

У разі обґрунтованої відмови у видачі громадянинові України паспорта мотиви такого рішення доводяться до відома заявника у письмовій формі.

Процедура прийому та розгляду заяв про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, а також прийняття за ними рішень, регулюється Порядком провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого Наказом МВС України від 21.12.2004 року № 1603.

За правилами пунктів 5, 6 вищевказаного Порядку, при прийнятті заяви-анкети працівники територіальних органів і територіальних підрозділів перевіряють повноту поданих документів, правильність заповнення заяви-анкети, звіряють зазначені в ній відомості з даними паспорта громадянина України, скріплюють печаткою територіального органу чи територіального підрозділу фотокартку заявника на заяві-анкеті (печатка не повинна закривати елементи обличчя і проставляється в нижньому правому чи лівому куті фотокартки). При цьому особлива увага звертається на належність паспорта даній особі, для чого вміщена в ньому фотокартка ототожнюється із зовнішністю його пред'явника та фотокарткою на заяві-анкеті. Установлюється, чи є паспорт дійсним, тобто виданим відповідним органом, наявність у ньому необхідних підписів, відбитків печаток та інших реквізитів, своєчасність вклеювання фотокартки з досягненням 25- чи 45-річного віку. Перевіряється, чи немає в паспорті слідів виправлень, витравлювання, підроблення відбитків печаток, штампів, інших записів, переклеювання фотокарток, заміни внутрішніх аркушів (номер та серія на всіх аркушах паспорта повинні збігатися).

У разі потреби заявникові пропонується дати додаткові пояснення або зробити уточнення.

Прийнята заява-анкета підписується працівником територіального органу чи територіального підрозділу, який її прийняв, із зазначенням його прізвища, ініціалів, посади та дати прийняття.

Прийняті матеріали реєструються в журналі обліку і заявникам не повертаються (крім квитанції про сплату державного мита у разі відмови у видачі паспорта).

Відповідно до пункту 11 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, після закінчення перевірки прийняті матеріали надсилаються за підпорядкованістю територіальним органам та територіальним підрозділам вищого рівня, які уповноважені приймати рішення щодо оформлення чи відмови у видачі паспорта/проїзного документа.

Згідно ст. 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію положень вищезазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №231 від 31.03.1995 року про затвердження Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 10 яких вищенаведених правил затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Колегія суддів зазначає, що визначений вказаними Правилами перелік документів є вичерпним.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, звертаючись до Шосткинського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Сумській області, надав необхідний пакет документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Посилання відповідача про необхідність надання позивачем доказів оплат послуг за оформлення та видачу паспорта, а також вартості бланку паспорта, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 "Про державне мито", платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10х17 грн. (статті 2, 3 Декрету).

Разом з цим у пункті 27 розділу І Переліку визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Таким чином, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Такий висновок знайшов своє відображення у постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2013 року, згідно якої вимоги служби громадянства і реєстрації фізичних осіб про сплату платежів за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, які не передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року, є протиправними.

У відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги відповідача з приводу надання позивачем документів та доказів сплати платежів за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правилам оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до Порядку зарахування до державного бюджету плати за надання адміністративних послуг, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 21.08.2014 року №846/825, норми якого застосовуються також і ДМС України та її територіальними органами, суб'єкт надання адміністративних послуг здійснює повернення помилково або надміру сплачених коштів відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Згідно п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги встановлення судом факту протиправності дій відповідача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, буде зобов'язання відповідача повернути позивачу кошти у розмірі 87,15 грн. сплачені як за послуги по оформленню та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та 120,00 грн. як вартість бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі №818/3639/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

З приводу розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру розмір судового збору становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року складає 1218 грн. 00 коп.

Таким чином, в даному випадку розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги по справі за позовом немайнового характеру становить 36 грн. 54 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою, не надав доказів сплати судового збору, проте надав клопотання, в якому просив відстрочити сплату судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року клопотання позивача було задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на користь Державного бюджету України вищевказаної суми судового збору.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі №818/3639/14 залишити без змін.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 24, м. Суми, 40030, ) на користь Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.