Справа № 2-а-253/12
Суддя: Мамчин П. І.
Дата ухвалення: 2012-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-253/12
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2012 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Мамчина П.І.

при секретарі Колотило А,В.

з участю : представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до ОСОБА_2 про стягнення суми переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

22.08.2012 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення суми переплати пенсії в розмірі 24 729,63 грн.

Позивач посилався на те, що пенсіонерка ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Шевченківському районі м. Чернівці як одержувач пенсії за віком, що призначена їй з 23.10.2006 р. відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви від 23.10.2006 р. При цьому відповідачем надано паспорт громадянина України з реєстрацією місця проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки ЖРЕП №5 від 21.01.2012 р. № 280 ОСОБА_2 знята з місця реєстрації.

Виплата пенсії ОСОБА_2 проводилась через поточний картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий у Чернівецькій філії ПАТ КБ Приватбанк. Згідно даних щомісячних списків, які надані банківською установою щодо осіб, які не знімають кошти більше року або отримують пенсію за дорученням, ОСОБА_2 не значиться. Це може бути свідченням лише того, що кошти з її карткового рахунку знімалися постійно, доручення на отримання пенсії не оформлялось.

Відповідно до листів Управління МВС України в Чернівецькій області та відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб № 18/7539 від 30.11.2011 р., встановлено, що за обліками ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2 в березні 2000 р. отримала дозвіл на постійне місце проживання до ФРН та із заявою про повернення в Україну не зверталась.

Відповідно до листа Міністерства закордонних справ, Управління МВС України встановлено, що за інформацією Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_2 перебуває на постійному консульському обліку установи з 12.07.2000 р.

Таким чином, на підставі отриманих документів та встановлених фактів стосовно постійного місця проживання відповідача у ФРН, управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернівцях припинено виплату ОСОБА_2 пенсії з 01.04.2010 р.

У зв'язку з тим, що за інформацією з Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_2 перебуває на постійному консульському обліку установи з 12.07.2000 р., у відповідача виникла переплата пенсії, у зв'язку з її незаконним отриманням, органом Пенсійного фонду здійснено розрахунок суми переплати незаконно отриманої пенсії відповідачем за період з 23.10.2006 р. по 31.03.2010 р. в сумі 24729,63 грн.

На думку позивача, ОСОБА_2 приховала від органу Пенсійного фонду, який здійснював виплату пенсії, факт свого виїзду за кордон на постійне місце проживання, що призвело до незаконної виплати їй пенсії за віком, які відповідач отримував щомісячно через установу Чернівецької філії ПАТ КБ Приватбанк.

ОСОБА_2 внаслідок зловживань зі свого боку, не повідомила у 2006 р. орган Пенсійного фонду України про факт свого виїзду на постійне місце проживання за кордон, що призвело до незаконних виплат їй пенсії.

Позивач вважає, що своїми винними та протиправними діями ОСОБА_2 завдала державі, в особі органу Пенсійного фонду України, збитків на загальну суму 24729,63 грн.

В управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернівцях відсутні відомості про фактичне перебування пенсіонера ОСОБА_2 Враховуючи ту обставину, що відповідач виїхав на постійне місце проживання за кордон (Німеччина), орган Пенсійного фонду України зупинив виплату пенсії та не має можливості здійснювати утримання надміру виплачених сум пенсій, шляхом відрахування 20% з пенсії до повного погашення.

Листом прокуратури м. Чернівці № 128/2719 вих. 12 від 19.07.2012 р. зазначено, що по питанню стягнення з ОСОБА_2 суми надміру виплаченої пенсії, управлінню Пенсійного фонду України в м. Чернівцях необхідно звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 24729,63 грн., видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 суму переплати пенсії в розмірі 24729,63 грн. на користь управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги і просив їх задовольнити, посилаючись на викладене вище.

Крім того, представник позивача пояснив, що стаття 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннядіяла на час незаконного призначення пенсії відповідачу (у 2006 році), а отже підлягала застосуванню органом Пенсійного фонду. Крім того, представник позивача вважає, що рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 р. стосується лише тих пенсіонерів, які на час прийняття такого рішення Конституційного Суду України (тобто станом на 07.10.2009 р.) отримували пенсії в Україні і після цієї дати (тобто після 07.10.2009 р.) виїхали за кордон на постійне проживання. Однак на даний час і для такої категорії пенсіонерів дане питання стосовно виплати пенсії, на законодавчому рівні є не врегульованим.

Відповідач в судове зсідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що пенсіонерка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці (правонаступником якого є управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серія КР № 056786, виданого 27.03.1996 р. Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області на імя ОСОБА_2, відповідач станом на 23.10.2006 р. значилася зареєстрованою за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4-5).

Пенсія за віком призначена ОСОБА_2 з 23.10.2006 р., відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування№ 1058-IV від 09.07.2003 р.

Підставою для призначення пенсії послугувала заява ОСОБА_2 від 23.10.2006 р. та протокол 5610 від 30.10.2006 р. (а.с. 7, 8)

Виплата пенсії гр. ОСОБА_2 проводилась через поточний картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий у Чернівецькій філії ПАТ КБ Приватбанк.

Згідно даних щомісячних списків, які надані банківською установою щодо осіб, які не знімають кошти більше року або отримують пенсію за дорученням, ОСОБА_2 не значиться.

Відповідно до листів Управління МВС України в Чернівецькій області та відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб № 18/7539 від 30.11.2011 р., встановлено, що за обліками ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2 в березні 2000 р. отримала дозвіл на постійне місце проживання до ФРН та із заявою про повернення в Україну не зверталась.

Відповідно до листа Міністерства закордонних справ, Управління МВС України встановлено, що за інформацією Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_2 перебуває на постійному консульському обліку установи з 12.07.2000 р.

Органом Пенсійного фонду здійснено розрахунок отриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 23.10.2006 р. по 31.03.2010 р., яка становить суму, в розмірі 24729,63 грн., що підтверджується розрахунком Управління ПФУ в м. Чернівцях (а.с. 20).

Таким чином, судом встановлено, що починаючи з 31.03.2010 р. Управлінням ПФУ в м. Чернівцях припинено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2, з підстав її перебування на постійному консульському обліку Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина з 12.07.2000 р.

У відповідності до ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Статтею 46 Конституції України, визначено, що Громадяни мають право на соціальний захист… Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно вимог ст. 24 Конституції України, Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-пр/2009 від 07.10.2009 р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявід 09.07.2003 р. № 1058-IV. Положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, починаючи з 07.10.2009 р. положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно яких Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою Українита Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою Українивтратили свою чинність і не можуть слугувати підставою для припинення нарахування і виплати пенсії зазначеній категорії осіб.

Згідно ст. 19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивач, припиняючи 31.03.2010 р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2, з підстав її перебування на постійному консульському обліку Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, діяв в спосіб, не передбачений законом України, оскільки на час прийняття такого рішення норми закону (положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявід 09.07.2003 р. № 1058-IV), якими керувалося Управлінням ПФУ в м. Чернівцях, втратили свою чинність, а відтак припинення виплати пенсії відповідачу є незаконним.

Суд також вважає необґрунтованим посилання позивача на ст. 102 Закону України Про пенсійне забезпечення, згідно якої Пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду, як на підставу повернення отриманої відповідачем пенсії, оскільки, починаючи з 07.10.2009 р., зміна місця проживання чи перебування пенсіонера не спричиняє зміну розміру отримуваної пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ст. 99 КАС України, Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. …

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Згідно ст. 100 ч.1 КАС України, Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У відповідності до вимог ст. 102 КАС України, 1. Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. …

4. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 102 КАС України, пропущений позивачем процесуальний строк, встановлений законом для звернення до суду з адміністративним позовом, не може бути поновлений, оскільки на нього не розповсюджуються правила ст. 102 КАС України, яка регламентує порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

Крім того, позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що право позивача на звернення до суду з позовом виникло починаючи з 23.10.2006 р. (тобто після отримання відповідачем першої виплати) і після 07.10.2009 р. (коли перебування пенсіонера за межами України перестало бути підставою для припинення нарахування пенсії) на протязі строку позовної давності звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, на думку суду, позивач пропустив 6-тимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми переплати пенсії за період часу з 23.10.2006 р. по 07.10.2009 р.

Суд, також вважає пропущеним строк звернення з адміністративним позовом в частині стягнення з ОСОБА_2 суми переплати пенсії за період часу з 07.10.2009 р. по 31.03.2010 р., оскільки позивач пропустив 6-тимісячний строк звернення до суду (адміністративний позов зареєстровано в канцелярії суду 22.08.2012 р.), однак, враховуючи, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з підстав порушення позивачем матеріального права, слід відмовити в його задоволенні по суті, за безпідставністю.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, необхідно в задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до ОСОБА_2 про стягнення суми переплати пенсії за період часу з 23.10.2006 р. по 07.10.2009 р., відмовити за пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом, а за період часу з 07.10.2009 р. по 31.03.2010 р., - за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст.ст. 19, 24, 46 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України № 25-пр/2009 від 07.10.2009 р., Законом України Про пенсійне забезпечення, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 7, 9, 71, 99, 100, 102, 159-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до ОСОБА_2 про стягнення суми переплати пенсії за період часу з 23.10.2006 р. по 07.10.2009 р., відмовити за пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до ОСОБА_2 про стягнення суми переплати пенсії за період часу з 07.10.2009 р. по 31.03.2010 р., відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга може бути подана на протязі 10 днів, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови з дня складання в повному обсязі, до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, з подачею її копії до апеляційної інстанції

Суддя