Справа № 328/2716/14-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" січня 2015 р.справа № 328/2716/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області

на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року

у справі № 328/2716/14-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії, згідно постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 02 березня 2009 року у справі № 2-а-97/09, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, згідно статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 листопада 2011 року, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, стягнення різниці між перерахованою та фактично виплаченою сумою пенсії починаючи з 01 листопада 2011 року.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії особам, віднесеним до категорії 1 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 29 січня 2014 року, з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 02 березня 2009 року у справі № 2-а-97/09, яка набрала законної сили 25 листопада 2009 року згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Токмак Запорізької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом, починаючи з 22 травня 2008 року.

До 01 листопада 2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області виконувало постанову суду та здійснювало виплату пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З листопада 2011 року позивач отримує пенсію у розмірі меншому, ніж передбачено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, має інвалідність ІІ групи, захворювання пов'язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС.

Положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 зазначеного Закону передбачено, що особам віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи« в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому, виплата пенсії позивачу здійснювалась згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, якою встановлено розмір мінімальної пенсії по інвалідності в залежності від групи інвалідності та статусу, а також встановлені розміри додаткової пенсії до прожиткового мінімуму в залежності від групи інвалідності та категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, з 01 січня 2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до статей 50, 54 Закону в частині визначення розмірів державної та додаткової пенсії особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Водночас, Верховною Радою України 31 липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня 2014 року) прийнято Закон України №1622-VIІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким доповнено «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7 та встановлено, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Проте, на виконання наданого зазначеним вище Законом права, нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів мінімальної пенсії по інвалідності в залежності від групи інвалідності та статусу, а також встановлені розміри додаткової пенсії до прожиткового мінімуму в залежності від групи інвалідності та категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи не приймалися.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 при виплаті позивачу державної та додаткової пенсії є безпідставним.

Крім того, слід зазначити, що при визначенні розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим