Справа № 820/443/15
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 березня 2015 р. №820/443/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Волошина Д.А.

за участю секретаря судового засідання - Ільницької І.Л.

представників: позивача - Осадчука В.М., відповідача - Щегульної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративними позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про скасування постанов ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить суд скасувати постанову від 27.03.2014 р. ВП №42720023 про відмову у відкритті виконавчого провадження та постанову від 13.05.2014 р. ВП №42720023 про перевірку виконавчого провадження

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані постанови є протиправними, оскільки орган державної виконавчої служби у спірних правовідносинах невірно застосував до виконавчого документа - постанови №66/12 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 05.04.2012 р. передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» тримісячний строк пред'явлення до виконання. На думку позивача, згадане рішення було невірно віднесено відповідачем до категорії постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, у той час як до зазначеної постанови підлягає застосуванню визначений Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» строк пред'явлення до виконання у 2 роки.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позов просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вказував на правомірність оскаржуваних постанов, зазначивши, що державним виконавцем було проведено усі дії у відповідності з положеннями Закону "Про виконавче провадження", жодних прав та свобод позивача при цьому порушено не було.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

05.04.2012 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 66/12, якою на ТОВ «Неаполіс» за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у сумі 96 570 грн.

Згідно приписів даної постанови, остання може бути оскаржена до суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову. Штраф підлягає сплаті у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення або надсилання постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання у примусовому порядку. Строк пред'явлення постанови до виконання два роки з дня її винесення.

Супровідним листом «Про примусове виконання постанови Інспекції» № 7/26-8/1903/05 від 19.03.2014 р. оригінал постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 66/12 від 05.04.2012 р. було направлено до ВДВС Харківського РУЮ Харківської області.

09.09.2014 головним державним виконавцем ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Щегульною Г.О. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі ст.ст. 22, 24, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постанову на адресу Інспекції було направлено супровідним листом від № 4080 без дати, який надійшов 24.04.2014 р.

Не погодившись із вказаною постановою, Інспекцією на ім'я начальника ВДВС Харківського РУЮ Харківської області було подано скаргу № 7/26-8/2904/05 від 29.04.2014 р., в якій скаржник просив скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), винесену 27.03.2014 р. головним державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 42720023.

Розглянувши скаргу Інспекції, начальник ВДВС Харківського РУЮ у Харківської області 13.05.2014 р. виніс постанову про перевірку виконавчого провадження, якою відмовив в задоволенні скарги т.в.о. начальника Інспекції Н. Трайно щодо скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 42720023 від 27.03.2014 р.

Вказану постанову на адресу Інспекції було направлено супровідним листом № 4704 від 13.05.2014 р. Згідно відбитку штампу реєстрації вхідної кореспонденції,згаданий лист був отриманий Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві 05.01.2015 р.

Отже як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався встановленим досудовим оскарженням рішення. Рішення за результатами розгляду його скарги отримав 05.01.2015 року, до суду звернувся за захистом порушених прав 15.01.2015 року, тобто в десятиденний строк з моменту отримання такого рішення.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних постанов, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 11 згаданого Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Приписами п. 8 ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 22 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, по заяві Інспекції про примусове виконання своєї постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 66-12 від 05.04.2012 р., яка надійшла на виконання, головним державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого документа (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з підстав передбачених статтями 22, 24, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, на зазначену постанову позивачем було подано скаргу № 7/26-8/2904/05 від 29.04.2014 р., у задоволенні якої було відмовлено постановою начальника ВДВС Харківського РУЮ Харківською області від 13.05.2014 р., із посиланням на пропущення скаржником строку пред'явлення постанови до виконання, оскільки відповідно до вимог п. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»постанови органів (посадових осіб) уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Водночас, адміністративним правопорушенням (проступком) у відповідності до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З аналізу вказаних вище приписів норм чинного законодавства слідує, що правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративним правопорушенням, а накладення штрафу на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не є адміністративним стягненням.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що накладення штрафу на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не є адміністративним стягненням, викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/37241/13 за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання незаконними та скасування припису та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку. (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»).

Відповідно до п. ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що законом встановлено дворічний строк для виконання постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності

За вказаних вище обставин та враховуючи те, що заяву № 7/26-8/1903/05 від 19.03.2014р. про примусове виконання постанови Інспекції було подано в термін, що визначений п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», оскаржувана постанова від 27.03.2014 р. ВП № 42720023 та відповідно постанова начальника ВДВС Харківського РУЮ Харківської області від 13.05.2014 р. винесена за наслідками розгляду скарги позивача не ґрунтується на нормах права, а тому такі постанови підлягають скасуванню.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх рішень.

З огляду на викладене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про скасування постанов - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27.03.2014р. за виконавчим провадженням № 42720023.

Скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про перевірку виконавчого провадження від 13.05.2014 р. за виконавчим провадженням № 42720023.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 року.

Суддя Волошин Д.А.