Справа № 803/320/15-а
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 803/320/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Мазурик Г.А.,

представника відповідача Михалевича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ратнівський молокозавод» до Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування вимог,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Ратнівський молокозавод» (далі - ПрАТ «Ратнівський молокозавод», товариство, позивач) звернулось з адміністративним позовом до Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Ратнівської ОДПІ, відповідач) про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-25 від 13.11.2014 року та №Ю-78-25 від 18.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, не проводячи документальної перевірки товариства, виніс дві оскаржувані вимоги про сплату заборгованості з єдиного внеску та нарахував штрафи і пеню без без прийняття відповідного рішення про застосування фінансових санкцій, з огляду на що неможливо визначити, за які саме порушення нараховано штрафи, який розмір таких штрафів, а також за які періоди нараховано пеню. Вимога №Ю-78-25 від 13.11.2014 року протиправно визначає суму недоїмки за період, що включений до вимоги №Ю-78-25 від 18.11.2014 року, і пред'явлення до виконання обох вимог призведе до безпідставного подвійного стягнення суми недоїмки за один і той же період.

Враховуючи зазначене, позивач просив визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-25 від 13.11.2014 року та №Ю-78-25 від 18.11.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просила адміністративний позов задовольнити повністю.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач позовні вимоги ПрАТ «Ратнівський молокозавод» не визнав, зазначив, що суми недоїмки, що зазначені у оскаржуваних вимогах, включають в себе суми, що були самостійно визначені платником та не сплачені вчасно у строк, визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), а також суми штрафів та пені, нарахованих за несвоєчасну сплату узгоджених сум єдиного внеску, тому Ратнівською ОДПІ у відповідності до абзацу 3 пункту 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455 (далі - Інструкція №455), на адресу позивача було скеровано вимогу із зазначенням суми боргу, яка була наявна на кінець відповідного місяця. Вимога №Ю-78-25 від 18.11.2014 року, що містить вимогу про сплату недоїмки станом на 01.10.2014 року, надіслана за результатами розгляду скарги позивача в адміністративному порядку на вимогу №Ю-78-25 від 03.10.2014 року, яка була скасована, та рішенням зобов'язано Ратнівську ОДПІ направити нову вимогу з урахуванням вимог чинного законодавства. Вимога №Ю-78-25 від 18.11.2014 року надіслана платнику за результатами адміністративного оскарження має інформативний характер та для уникнення спору у разі стягнення відповідних сум заборгованості у примусовому порядку. Платнику вимога надсилається на всю суму недоїмки, яка підлягає погашенню станом на перше число відповідного місяця, а до органів виконавчої служби лише на суму зростання заборгованості, що виключає можливість подвійних стягнень. Відповідач вважає оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) законними та обґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Ратнівський молокозавод» просить відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, просить в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Ратнівський молокозавод» відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що ПрАТ «Ратнівський молокозавод» зареєстроване як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.25-27).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно із частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що Ратнівською ОДПІ 03.10.2014 року було сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-25 в сумі 444497,55 грн., яка була оскаржена відповідачем в адміністративному порядку. Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 05.11.2014 року №434/10/03-20-10-03-06 вимога від 03.10.2014 року №Ю-78-25 була скасована та відкликана з дня прийняття з тих підстав, що винесена Ратнівською ОДПІ за формою, яка передбачена для фізичних осіб. Цим же рішенням зобов'язано відповідача винести та направити ПрАТ «Ратнівський молокозавод» нову вимогу у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.87-90).

На підставі рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 05.11.2014 року №434/10/03-20-10-03-06 Ратнівською ОДПІ 18.11.2014 року сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-25, у якій відображено загальну суму заборгованості платника станом на 01.10.2014 року в розмірі 444497,55 грн. (а.с.5), що відповідає даним облікової картки ПрАТ «Ратнівський молокозавод» (а.с.50).

Водночас 13.11.2014 року Ратнівською ОДПІ сформовано та надіслано товариству вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-25, у якій відображено загальну суму заборгованості платника станом на 01.11.2014 року в розмірі 337891,97 грн. (а.с.6), що в свою чергу відповідає даним облікової картки позивача (а.с.76).

ПрАТ «Ратнівський молокозавод» оскаржував зазначені вимоги в адміністративному порядку (а.с.8-10, 19-22), однак рішеннями Головного управління ДФС у Волинській області від 18.12.2014 року №1475/10/03-20-10-03-06, №1476/10/03-20-10-03-06 (а.с.11-18) та рішенням ДФС України від 02.02.2015 року №2007/6/99-99-10-01-07-15 (а.с.23-24) скарги позивача залишені без задоволення, а оскаржувані вимоги - без змін.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками згідно із Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена у Інструкції №455.

Так, згідно пункту 6.2 Інструкції №455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

У відповідності до пункту 6.3 Інструкції №455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Як передбачає пункт 6.4 Інструкції №455, вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Таким чином, твердження позивача про те, що Ратнівська ОДПІ протиправно сформувала оскаржувані вимоги без проведення документальної перевірки товариства, є необгрунтованими, оскільки Інструкція №455 передбачає право органу доходів і зборів формувати вимоги про сплату боргу, зокрема, за даними карток особових рахунків платників.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання товариства на ту обставину, що податковий орган неправомірно виніс дві вимоги, оскільки повинен був винести лише одну вимогу про сплату боргу станом на 01.11.2014 року.

Як вже зазначалось вище, у відповідності до вимог пункту 6.3 Інструкції №455 вимога про сплату боргу надсилається в разі наявності недоїмки на кінець календарного місяця. Водночас пункт 6.4 цієї Інструкції передбачає, що вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

За таких обставин суд вважає правомірним формування Ратнівською ОДПІ вимог про сплату позивачем недоїмки станом на 01.10.2014 року та станом 01.11.2014 року, при чому вимоги сформовані під одним порядковим номером Ю-78-25.

Що стосується тверджень позивача про те, що за умови пред'явлення обох вимог до виконання з товариства буде стягнуто кошти в подвійному розмірі за один і той же період, то суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції №455 у разі якщо платник, який одержав вимогу і протягом десяти календарних днів після її отримання не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені, не узгодив вимогу з відповідним органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня отримання узгодженої вимоги орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України вимогу про сплату недоїмки, у якій зазначає суму боргу за даними картки особового рахунку платника на дату подання.

До сум боргу платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, у вимогу про сплату недоїмки за даними картки особового рахунку платника включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

У зазначених випадках орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу доходів і зборів з позовом про стягнення недоїмки до суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Як передбачає пункт 6.9 Інструкції №455, якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, то орган доходів і зборів подає до відповідного підрозділу повідомлення про сплату боргу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

Отже, орган доходів і зборів зобов'язаний подавати до виконання вимогу про сплату недоїмки, у якій зазначається сума боргу за даними картки особового рахунку платника станом на дату подання, а в подальшому - на суму зростання в разі збільшення недоїмки з єдиного внеску, що в свою чергу виключає можливість подвійного стягнення з платника заборгованості.

Як ствердила в судовому засіданні представник позивача, товариство не заперечує про наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Водночас пунктом 7.1 Інструкції №455 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 7.2 Інструкції №455 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовують штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 9. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (пункт 7.5 Інструкції №455).

Як встановлено судом, до ПрАТ «Ратнівський молокозавод» неодноразово застосовувались податковим органом фінансові санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску, про що свідчать відповідні рішення від 01.07.2014 року №, від 03.09.2014 року №, від 15.10.2014 року №1238/03-19-66, від 17.10.2014 року №, до яких додано розрахунки штрафних санкцій та пені. При цьому ж судом встановлено, що зазначені рішення надсилались в адресу позивача рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать відповідні фіскальні чеки (а.с.92-109).

За таких обставин твердження позивача про безпідставність відображення податковим органом в оскаржуваних вимогах сум штрафів та пені без прийняття відповідних рішень, про які товариству не було відомо, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при формуванні оскаржуваних вимог про сплату ПрАТ «Ратнівськи молокозавод» боргу по єдиному внеску Ратнівська ОДПІ діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб, визначений Законом №2464-VI та Інструкцією №455, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Ставка судового збору у даній справі становила 4 мінімальних заробітних плати станом на січень 2015 року, тобто 4872,00 грн. Товариство при поданні позову сплатило 10 відсотків цієї суми - 487,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10 лютого 2015 року №5201 (а.с.2).

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, то за правилами статті 94 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10 відсотків від розміру ставки судового збору йому не повертається. Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із відмовою у задоволенні позову решта суми судового збору, а саме: 90 відсотків від розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, що становить 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн. = 4384,80 грн.), підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Ратнівський молокозавод» до Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування вимог відмовити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ратнівський молокозавод» (44100, Волинська область, Ратнівський район, селище міського типу Ратне, вулиця Шевченка, будинок 47, ) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 16 березня 2015 року.