Справа № 826/2565/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/2565/15

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві
про визнання незаконими дій, скасування постанов ВП №46340548 від 04.02.2015
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) про визнання незаконними дій, скасування постанов ВП №46340548 від 04.02.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем відкрито виконавче провадження з порушення вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, відповідачем подано заперечення на позовну заяву з матеріалами виконавчого провадження ВП №46340548 та клопотанням про розгляд справи за відсутності представника.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

03.02.2015 на виконання Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшов виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 12.01.2015 про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, типу Легковий універсал - В, номер кузова НОМЕР_1, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_2, 2006 р., загальна сума боргу 113195,93 грн., за наслідком чого відповідачем прийнято 04.02.2015 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46340548 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46340548.

16.02.2015 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшло клопотання про виправлення описки у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого напису, а саме змінити стягувача з ПАТ «Альфа - Банк» на ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (далі - Закон N 606-XIV ).

Відповідно до ст. 1 Закону N 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом (ч. 1, 2 ст. 8 Закону N 606-XIV).

Як вбачається з заяви про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №287, остання подана представником ПАТ «Альфа - банк». За таких обставин, на думку позивача, Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві при відкритті виконавчого провадження №46340548 не було перевірено повноваження ПАТ «Альфа-банк» представляти інтереси стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи», чи порушено вимоги ст. 19 Закону N 606-XIV. Вказане обумовлено тим, що ПАТ «Альфа-банк» не є в розумінні ч. 2 ст. 8 вказаного закону стягувачем. Таким чином постанови прийняті державним виконавцем в рамках виконавчого провадження є протиправним та такими, що підлягають скасування.

Суд не приймає покликання позивача з огляду на наступне.

Статтею 17 вказаного закону визначаються виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою. Ними, зокрема, є виконавчі написи нотаріусів (п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону N 606-XIV).

У відповідності до ст. 19 Закону N 606-XIV підставами для відкриття виконавчого провадження є:

- виконавчий документ, зазначений в статті 17 вказаного закону;

- заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

- заява прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

- у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

- в інших передбачених законом випадках.

З аналізу зазначеного судом вбачається, що окрім чітких підстав визначених для відкриття провадження можуть існувати й інші випадки передбачені законом. Тобто перелік вказаний в статті 19 Закону N 606-XIV не є вичерпним.

В той же час, згідно ст. 26 Закону N 606-XIV Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» до інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, зокрема, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону N 4002-XII "Про міжнародний комерційний арбітраж" щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення названого третейського суду.

Разом з тим, ст. 11 Закону N 606-XIV встановлює обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону N 606-XIV начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Оцінюючи матеріали виконавчого провадження №46340548 судом встановлено наявність заяви від 29.01.2015 про відкриття виконавчого провадження від ПАТ «Альфа - Банк поданої ОСОБА_3, в той час як, за виконавчим написом стягувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи». Проте, в матеріалах наявна заява про виправлення описки у виконавчому проваджені шляхом зміни стягувача з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Кредитні Інівціативи». Остання подана за довіреністю ТОВ «Кредитні ініціативи» №1405 від 29.09.2014 ОСОБА_3 За наслідком розгляду вказаної заяви, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 17.02.2015 № ВП 46340548 внесено виправлення до оскаржуваних постанов.

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку про допущення стягувачем суто технічної помилки при складані заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015, що в подальшому призвела до здійснення технічної помилки і державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження.

В той же час, судом вбачається, що як заява про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 так і заява про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2015 подано одною особою ОСОБА_3 При цьому судом приймається до уваги те, що при подачі первісної заяви від ПАТ «Альфа - Банк» повноваження у ОСОБА_3 представляти інтереси стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» були наявні згідно довіреності №1405 від 29.09.2014 виданої останньому ТОВ «Кредитні ініціативи». Вказане, на думку суду, є додатковим підтвердженням наявності суто технічної помилки при складані заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015.

Окрім того слід зазначити, що до заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 ОСОБА_3 було долучено виконавчий напис нотаріуса №287 від 12.01.2015 про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, типу Легковий універсал - В, номер кузова НОМЕР_1, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_2, 2006 р.в., загальна сума боргу 113195,93 грн., договір застави транспортного засобу №1697 від 25.10.2006.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3, було подано належні виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. В той же час, судом не встановлено жодних обставин, що обумовлювали наявність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у розумінні ст. 24 Закону N 606-XIV.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відмінити, що виявлена описка при відкритті виконавчого провадження не впливає на обґрунтованість самого виконавчого провадження і жодним чином не порушує права та інтереси позивача (боржника), оскільки він є належним боржником за виконавчим документом, а недоліки виконавчого провадження відносно зазначення вірного стягувача усунено у встановленому законом порядку.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів суду відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3. ст. 2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163, 181 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк