Справа № 826/2032/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2015 року м. Київ № 826/2032/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., секретаря судового засідання Віруцькій О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання стосовно доцільності зупинення провадження у справі

За позовом ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: начальник ГУ МВС України в м. Києві генерал-майор міліції Терещук Олександр Дмитрович
про визнати протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві за участю третьої особи: начальника ГУ МВС України в м. Києві генерал-майор міліції Терещук О. Д. про визнання протиправним та скасування наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 30.01.2015 № 59 о/с про звільнення сержанта міліції Гуляренка Юрія Миколайовича, інспектора ДПС /міліція м/б/ 4-го взводу 1-го батальйону дорожньо-патрульної служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованого Головному управлінню; про поновлення позивача на займаній посаді та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 24.02.2015 судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності зупинення провадження у справі.

Представник позивача не заперечував проти звернення до Верховного суду України з поданням щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади".

Представник відповідача в судовому засіданні залишив вирішення питання щодо звернення до Верховного суду України з поданням щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади" на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час судового розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 1 ст. 156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

В контексті наведеного та за аналогією слід додати, що відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Як стало відомо суду, 20 січня 2015 року сорок сім народних депутатів України звернулися до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 і 6 статті 1; ч. 1, 2, 3, 4 і 8 статті 3; п. 2 ч. 5 статті 5; п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII" яке нині знаходиться на вирішенні в Конституційному Суді України.

Згідно із ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Предметом вирішення даної справи є наказ від 30.01.2015 № 59 о/с, яким позивача звільнено із займаної посади у зв'язку зі скоєнням вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, на підставі п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади". Обґрунтовуючи позов позивач вказує на не відповідність п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" Конституції України.

Відповідність Конституції України (конституційність) положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" є предметом конституційного подання сорока семи народних депутатів України до Конституційного суду України від 20.01.2015.

Отже, надаючи правову оцінку оскарженому наказу, який прийнятого відповідно до норм Закону України "Про очищення влади", суд зобов'язаний врахувати висновки Конституційного Суду України надані за результатом вирішення подання сорока семи народних депутатів України від 20.01.2015 щодо конституційності окремих норм Закону України "Про очищення влади", отже суд вбачає наявними підстави для зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання сорока семи народних депутатів України від 20.01.2015 щодо конституційності наведених вище положень Закону України "Про очищення влади" Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 156, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження у справі № 826/2032/15 до вирішення Конституційним Судом України подання сорока семи народних депутатів України від 20.01.2015 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 і 6 статті 1; ч. 1, 2, 3, 4, і 8 статті 3, п. 2 ч. 5 статті 5; п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" .

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда