Справа № 804/1877/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 р. Справа № 804/1877/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - Савченко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Приватного підприємства фірма «МГТ» до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства фірма «МГТ» до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
- стягнути з відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції залишок незаконно утриманих коштів у сумі 1 333,72 грн. на користь Приватного підприємства фірма «МГТ»;
- визнати протиправними дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в частині списання коштів у сумі 14 135,85 грн. та 2 092,64 грн. з ПП фірми «МГТ» на виконання неіснуючого виконавчого документа Вимоги №ЮУ-46 від 04.07.2014р. та в частині внесення в постанову № 44523533 від 20.08.2014р. недостовірних відомостей;
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 21.01.2015р. відповідно до платіжної вимоги ВДВС Павлоградського МРУЮ № 2519 від 13.01.2015р. з розрахункового рахунку ПП фірми «МГТ» були зняті грошові кошти в розмірі 14 135,85 грн. та платіжної вимоги № 2516 від 22.01.2015р. грошові кошти в сумі 2 092,84грн. на виконання Вимоги № ЮУ - 46 від 04.07.2014р, яку нібито отримало ВДВС Павлоградського МРУЮ від управління ПФУ м. Павлограда та Павлоградського району. Проте, вимогу з літерами ЮУ від управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районні ПП фірми «МГТ» ніколи не отримувало, а тому кошти з підприємства були стягнуті на виконання неіснуючого виконавчого документа, у зв'язку з чим дії державного виконавця є протиправними та не відповідають вимогам ст. 17 та п.1. ст.19 Закону України « Про виконавче провадження».
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До канцелярії суду від ВДВС Павлоградського МРУЮ надійшли письмові заперечення на позов в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову та зазначив прохання розглянути справу без присутності уповноваженого представника відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.08.2014 року на виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції надійшла вимога Управління ПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі № ЮУ-46 від 04.07.2014 року про стягнення з ПП фірма «МГТ» на користь УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районні боргу зі сплати страхових внесків у сумі 12 802,13 грн., яка 20.08.2014 року була передана державному виконавцеві ВДВС Павлоградського МРУЮ Ільченко Ю. А. на виконання.
Відповідно до вимог ст. ст. 18, 19, 25 та п. 8 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», 20.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ Ільченко Ю. А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44523533, копії якої було направлено сторонам виконавчого провадження. Вказаною постановою боржнику було надано строк до 27.08.2014 року для самостійного виконання вимоги УПФУ та попереджено боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору в розмірі 10% від фактичної стягнутої суми.
Як зазначив представник позивача, що 05.09.2014 року Приватне підприємство фірма «МГТ» отримало від відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2014р. по справі ВП № 44523533, яка винесена на підставі вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районні про сплату боргу № ЮУ - 46 від 04.07.2014р..
Вимога УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання позивачем (боржником) виконано не було.
Після закінчення строку на самостійне виконання рішення, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», 28.08.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 1 280,21 грн.
Відповідно до акту державного виконавця про витрати на проведення виконавчих дій 04.09.2014 року винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 53,51 грн., згідно зі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».
13.01.2015 року державним виконавцем було виставлено платіжну вимогу № 2518 від 13.01.2015 року та платіжну вимогу № 2519 від 13.01.2015 року про стягнення з ПП фірми «МГТ» на користь УПФУ у м. Павлограді та Павлоградському районі боргу у сумі 14 135,85 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій (12 802,13 + 1 280,21 + 53,51) та того ж дня направлено до відповідних фінансових установ.
22.01.2014 року до відділу ДВС Павлоградського МРУЮ надійшов лист УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районні про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з тим, що станом на 20.01.2015 року ПП фірмою «МГТ» заборгованість по вищевказаній вимозі сплачена у повному обсязі самостійно.
21.01.2015 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли грошові кошти у сумі 14 135,85 грн., які були розподілені та перераховані згідно з розпорядженням № 44523533/22 від 22.01.2015: як виконавчий збір, у сумі 1 280,21 грн., як витрати пов'язані з проведенням виконавчих дій у сумі 53,51 грн. та у сумі 12 802,13 грн. повернено боржнику, а саме ПП фірмі «МГТ», як зайво стягнуті кошти.
Відповідно до п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 22.01.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 44523533 у зв'язку з самостійною сплатою боргу ПП фірмою «МГТ».
23.01.2015 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли грошові кошти у сумі 2092,84 грн., які було повернено згідно з розпорядженням №44523533/22 від 27.01.2015 року боржнику ПП фірмі «МГТ», як зайво стягнуті кошти.
Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 ст.17 Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Статтею 18 Закону визначено у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;
4) резолютивна частина рішення;
5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;
6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.
2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.
3. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.
4. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.
Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Частиною 1 ст. 25 Закону вказано, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Також на виконання Закону України «Про виконавче провадження» Наказом Міністертсва юстиції України № 74/5 від 15.12.199р. затверджена Інструкція про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція), яка визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.
Пунктом 3.6.1 Інструкції державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам статті 19 Закону та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.
Як зазначив представник позивача, вимогу з літерами № ЮУ - 46 від 04.07.2014р. від управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районні ПП фірми «МГТ» ніколи не отримувало, а тому кошти з підприємства були стягнуті на виконання неіснуючого виконавчого документа, у зв'язку з чим дії державного виконавця є протиправними.
Суд вважає зазначене ствердження безпідставним, тому що відповідачем на виконання ухвали суду від 11.02.2015р. до матеріалів справи надано копію виконавчого провадження ВП № 44523533 з якого вбачається, що 20.08.2014 року на виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції надійшла заява про примусове виконання вимоги Управління ПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі № ЮУ-46 від 04.07.2014 року про стягнення з ПП фірма «МГТ» на користь УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районні боргу зі сплати страхових внесків у сумі 12 802,13 грн. До заяви було долучено оригінал вимоги № ЮУ-46 від 04.07.2014 року та копію поштового повідомлення про отримання 15.07.2014р. вимоги позивачем.
Як уже було встановлено, про добровільне погашення ПП фірма «МГТ» заборгованості по вимозі № ЮУ-46 від 04.07.2014 року відповідачу стало відомо лише 21.01.2015р., а тому дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в частині списання коштів у сумі 14 135,85 грн. з ПП фірми «МГТ» на виконання виконавчого документа Вимоги №ЮУ-46 від 04.07.2014р. є правомірними.
Стосовно безпідставного списання коштів в сумі 2 092,64 грн. необхідно зазначити, що у своїх запереченнях відповідач сам вказав саме про зайво стягнуті кошти з ПП фірмі «МГТ» в цій сумі, проте згідно з розпорядженням №44523533/22 від 27.01.2015 року боржнику ці кошти були повернуті, а тому вимога позивача в цій частині також не підлягає задоволенню.
Також є необґрунтованою вимога позивача - стягнути з відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції залишок незаконно утриманих коштів у сумі 1 333,72 грн. на користь Приватного підприємства фірма «МГТ», тому що як уже було встановлено, списані коштів у сумі 14 135,85 грн. та 2 092,64 грн. були повернуті на розрахункові рахунки ПП фірми «МГТ» в повному обсязі.
З огляду на вищезазначене, вимоги позивача: стягнути з відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції залишок незаконно утриманих коштів у сумі 1 333,72 грн. на користь Приватного підприємства фірма «МГТ»; визнати протиправними дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в частині списання коштів у сумі 14 135,85 грн. та 2 092,64 грн. з ПП фірми «МГТ» на виконання неіснуючого виконавчого документа Вимоги №ЮУ-46 від 04.07.2014р. та в частині внесення в постанову № 44523533 від 20.08.2014р. недостовірних відомостей - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства фірма «МГТ» до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про визнання дій протиправними та стягнення коштів - відмовити у повному обсязі.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков