Справа № П/811/2586/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/2586/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 року

справа № П/811/2586/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Долинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі №811/2586/14 за Долинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області до приватного підприємства «Оберон РО» про накладення арешту на кошти, -

в с т а н о в и в :

31 липня 2014 року Долинська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в обслуговуючих банках приватного підприємства «Оберон РО» для забезпечення погашення податкового боргу в сумі 7358.19 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за відповідачем обліковуються податковий борг у розмірі 7358.19 грн., який підлягає стягненню в рахунок держави. На адресу відповідача було направлено податкову вимогу, також було впроваджено дії щодо стягнення грошових коштів з рахунків відповідача в обслуговуючих банках, проте у підприємства відсутні майно та грошові кошти, що можуть стати джерелом погашення заборгованості, у зв’язку з чим, позивач вважає за доцільне накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться на рахунках відповідача.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року адміністративний позов Долинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга, фактично, обґрунтована доводами адміністративного позову.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за ПП «Оберон РО» рахується заборгованість перед державним бюджетом у розмірі 7 358,19 грн., з яких 5 318,19 грн. - податковий борг з податку на додану вартість, 2 040 грн. - штрафні санкції (а.с. 11).

З метою стягнення податкового боргу відповідачу було направлено податкову вимогу №1266-11 від 31.07.2013 року, яку було отримано особисто 31.07.2013 року.

На підставі рішення суду посадовими особами Долинської ОДПІ було звернуто стягнення у розмірі податкового боргу на рахунки ПП «Оберон РО» в обслуговуючих банках, проте через відсутність коштів інкасові доручення повернулись без виконання.

У зв’язку з відсутністю у позивача коштів на рахунках в обслуговуючих банках та майна, податковий орган звернувся до суду із позовом про накладення арешту на кошти та цінності відповідача в банківських установах.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до суду не було надано актів опису майна відповідача, або актів про відсутність у відповідача майна та матеріальних цінностей. Як то передбачено нормами чинного податкового законодавства. Отже, з урахуванням недотримання позивачем визначеної законом процедури, що передує зверненню до суду з позовом про накладення арешту на кошти та цінності платника податку, підстави для задоволення позовних вимог – відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За визначенням, наведеним у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків (у тому числі коштів та інших цінностей, що знаходяться у банку) передбачений статтею 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 94.1, 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з підпунктом 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.3 статті 87 Податкового кодексу України визначено перелік майна, яке не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків.

Згідно з пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 89.5 статті 89 Податкового кодексу України у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

Пунктом 89.8 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Згідно з пунктами 91.1, 91.3 статті 91 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном тощо.

Аналіз зазначених норм права в їх сукупності свічить про те, що обставини щодо відсутності у платника податку за яким обліковується податковий борг майна, на яке може бути звернено стягнення можуть бути підтверджені виключно податковим керуючим контролюючого органу під час складання акта про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків, у податкову заставу.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем на вимогу суду не надано доказів прийняття керівником контролюючого органу рішення про опис майна відповідача у податкову заставу, а також складання податковим керуючим акта опису майна платника податків у податкову заставу або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, як це передбачено статтями 89, 91 Податкового кодексу України, а також Порядком застосування податкової застави органами державної податкової служби, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 11.10.11 №1273, та Порядком застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженимнаказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 №572.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відомості щодо відсутності у відповідача зареєстрованого за ним права власності на транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, об'єкти нерухомого майна, на які посилався позивач (а.с.14-18), не можуть вважатися належними та допустимими доказами того, що у платника податків відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, оскільки право власності (господарського відання або оперативного управління) на майно в силу приписів Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України може виникати і без його державної реєстрації.

За таких обставин позивач, на якого ст.. 71 КАС покладено обов’язок доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги або заперечення, не надав суду належних та допустимих доказів, що свідчили б на користь можливості накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунках платника податку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Долинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі №811/2586/14 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим