Справа № 574/196/15-а
Суддя: Стеценко В. С.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 574/196/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м.Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Стеценко В.С.

за участю секретаря - Божок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 «Шилова Балка» БДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Надвернюк Ігоря Степановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 «Шилова Балка» БДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Надвернюк І.С. про скасування його постанови від 03 лютого 2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він 03 лютого 2015 року близько 21 год. 00 хв. рухався з м.Бердянськ в напрямку м.Одеса на автомобілі ГАЗ-3302 д/н НОМЕР_1 і на блок-посту був зупинений інспектором Надвернюк І.С. за невиконання на перехресті вимог дорожнього знаку «Рух прямо» так, як повернув наліво. Коли його зупинили працівники ДАІ він пояснив причину повороту наліво, поскільки рухався в темну пору доби та в умовах поганої видимості і на ближньому світлі фар вище згаданий знак було взагалі не видно. Однак на заперечення того, що знак було не видно інспектор ДПС Надвернюк І.С. не відгеагував і склав протокол про адміністративне правопорушення, за те що він не виконав вимог дорожнього знаку «Рух прямо» та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення згідно якої на нього накладено штраф у розмірі 255 гривень. Посилаючись на необґрунтованість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, умисел на скоєння якого заперечував, позивач просить про задоволення позовних вимог.

В судове засідання позивач не з»явився, але надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення і просить застосувати до нього ст.22 КУпАП.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заперечення в якому просить розглядати справу в його відсутності та просить відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого.

Відповідно до адміністративного протоколу серії АП1 № 480577 від 03.02.2015 року інспектор взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 «Шилова Балка» БДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Надвернюк І.С. виявив, що близько 21 год. 10 хв. на автодорозі Одесса-Мелітополь на 311 км. позивач ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ-3302 д/н НОМЕР_1 та не виконав вимог дорожнього знаку «Рух прямо» і повернув ліворуч, чим порушив дорожній знак 4.1. За допущене правопорушення постановою серії ПС1 №990177 від 03.02.2015 року позивача було оштрафовано на 255 гривень в доход держави.

Із матеріалів справи видно, що під час її розгляду інспектором ДАІ усупереч положенню ст.245 КУпАП про обов'язковість всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не були досліджені питання, які мають істотне значення для правильного її вирішення, не були допитані свідки в присутності позивача та ін.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, в порушення ст.251 КУпАП, відповідачем встановлено порушення ПДР без допомоги технічних приладів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, при складанні протоколу були відсутні свідки правопорушення, відсутні висновки експерта якіб підтвердили пояснення позивача, щодо погодніх умов на момент скоєння правопорушення та інші докази.

Таким чином, висновки інспектора не дають достатніх підстав стверджувати, що дійсно відбулося порушення правил дорожнього руху з використанням належного позивачеві транспортного засобу, а тому не можуть братися до уваги при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи, оскільки вони не є належним доказом по справі та суперечать чинному законодавству.

Також відповідачем, в порушення ст.. 33 КУпАП при застосуванні адміністративного стягнення, не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, та не надано уваги моєму проханню про відкладення розгляду справи для встановлення цих обставин.

Згідно ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод чи інтересів особи і цілями, на досягнення яких, спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, не урахував усі обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), винесена відповідачем постанова від 03.02.2015 року серії ПС1 № 990177 про накладення адміністративного стягнення суперечить ст.ст. 7, 9, 33, 251, 252 КУпАП, ст.ст. 70, 71 КАС України, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні Правил дорожнього руху України, тому постанова про останнє є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не може розглянути вимоги позивача ОСОБА_1 в частині звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення так, як до компетенції адміністративного суду не відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.7, 9, 14-1, 33, 245-293 КУпАП, керуючись ст.2, 17-19,41, 70- 71, 104- 106,158-162 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 «Шилова Балка» БДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Надвернюк Ігоря Степановича серії ПС1 № 990177 від 03 лютого 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КупАП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий Стеценко В.С.