Справа № 1170/2а-3625/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/58520/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації, за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно.
Посилаючись на те, що протиправними діями відповідача порушено його право на виплату спірної компенсації, просив про задоволення позову.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2012 року, рішення суду першої інстанції скасовано та задоволено позов, зобов`язано відповідача здійснити позивачу виплату грошової компенсації за не отримане речове майно у сумі 7088,78 гривень.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд виходив з того, що позивач мав право на отримання спірної компенсації в порядку, встановленому Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, а тому дії відповідача щодо відмови у здійсненні такої виплати є неправомірними.
Проте, до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права.
У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судами встановлено, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 та звільнений у запас Збройних сил України наказом командира цієї військової частини від 29 серпня 2011 року.
Разом з тим, грошову компенсацію за не отримане речове майно відповідач не виплатив.
У вересні 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно, однак у її задоволенні відмовлено.
Так, відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ, у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року), військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (далі - Закон № 1459-ІІІ) дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону України № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
На думку колегії суддів, на момент звернення позивача для отримання грошової компенсації замість речового майна Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.
Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 19 березня 2013 року (№ 21-38а13).
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача та відсутності підстав для задоволення позову, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у апеляційного суду не було підстав для скасування цього судового рішення.
За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.
Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало