Справа № 135/19/15-а
Суддя: Патраманський І. О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/19/15-а
Провадження у справі № 2-а/135/3/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участі секретаря судового засідання Марченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М., третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання протиправною бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М., третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 39964795 та визнання протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині здійснити їй перерахунок державної пенсії як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи, згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до розміру не нижчого 8 мінімальних пенсій за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат. Про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України м. Ладижин Вінницької області здійснити їй перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи, згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком , розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат. Про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України м. Ладижин Вінницької області здійснити їй перерахунок підвищення (доплати) до пенсії, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території підвищеного радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання також не з'явилися, направили на адресу суду клопотання, в якому просили слухати справу в їх відсутність, в задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на обставини, викладені в запереченні. В якому зазначили, що 26.09.2013 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2010, про що до Відділу надіслано лист та додано копію розпорядження і протоколу про перерахунок коштів в сумі 110371,21 грн. Однак виплата буде проведена після надання фінансування. Але враховуючи, що у боржника - Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області, були поважні причини, що унеможливили виконання рішення суду в частині перерахування коштів на рахунок стягувача, а саме відсутність відповідних асигнувань із державного бюджету. У державного виконавця не було законних підстав для вчинення виконавчих дій щодо накладення штрафу на боржника. До Ладижинського міського суду було направлено подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Однак ухвалою суду від 10.07.2014 року в задоволенні даного подання відмовлено. Враховуючи викладені обставини 30.07.2014 року виконавче провадження у даній справі було закінчено.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення, в якому зазначив, що позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2010, про що до Відділу надіслано лист та додано копію розпорядження і протоколу про перерахунок коштів в сумі 110371,21 грн. Однак виплата буде проведена після надання фінансування.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибулим не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких підстав, суд вважає, що справу можна розглянути в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах доказів, без фіксування судового засідання (частина 1 статті 41 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд визнає позов обґрунтованим з таких підстав.

Судом встановлено, що постанову Ладижинського міського суду від 02.11.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині про зобов'язання провести перерахунок пенсій було задоволено у частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині здійснити їй перерахунок державної пенсії як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи, згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до розміру не нижчого 8 мінімальних пенсій за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат. Зобов'язання Управління Пенсійного фонду України м. Ладижин Вінницької області здійснити їй перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи, згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат. Зобов'язання Управління Пенсійного фонду України м. Ладижин Вінницької області здійснити їй перерахунок підвищення (доплати) до пенсії, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території підвищеного радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, з 01.04.2010 року та здійснити виплату даної пенсії з врахуванням проведених виплат.

На підставі вказаних судових рішень, що набрали законної сили, Ладижинським міським судом Вінницької області видано виконавчий лист від 17.08.2012 року № 2-а-518/2010, яким зобов'язано виконати рішення суду від 02.11.2010 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області Комлєвою О.М. від 26 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

30 липня 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області Сінгаєвська О.М. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки при здійсненні виконавчих дій встановлено факт нарахування позивачу заборгованості та неможливість виконання рішення суду в частині здійснення виплати без участі боржника.

При цьому, як встановлено судом, рішення в частині виплати не виконується боржником у зв'язку з незалежними обставинами - відсутністю коштів для цього виду виплат, внаслідок чого застосування до боржника штрафів, передбачених статями 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач не вважає за можливе.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 та статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи здійснюють виконавчі дії у випадках, передбачених законом на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої-третьої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до положень частини першої статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Тобто, Законом України «Про державну виконавчу службу» чітко передбачено прямий обов'язок органів Державної виконавчої служби на накладення штрафу на боржника у разі невиконання ним у добровільному порядку та у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Суд зауважує, що матеріали виконавчого провадження ВП № 39964795 не містять жодних доказів, які б слугували свідченням того, що державний виконавець застосував до боржника штраф або на вимогу ч.2 ст.89 Закону звернувся до правоохоронних органів з поданням або повідомленням про притягнення боржника до відповідальності.

У розрізі наведеного, суд вважає, що державний виконавець не вчинив всіх необхідних дій для виконання рішення суду, а натомість безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 липня 2014 року, тим самим порушивши права позивача на отримання належних йому коштів.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає про передчасність винесення старшим державним виконавецем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. спірної постанови з огляду на невжиття нею усіх передбачених законом заходів (накладення на боржника штрафу тощо) для належного виконання судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних дій та рішення, а тому позовні вимоги, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М., третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання протиправною бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської Ольги Миколаївни по виконанню виконавчого листа № 2-а-518/2010 виданого 17.08.2012 року Ладижинським міським судом, протиправною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 30 липня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 39964795 по виконавчому листу № 2-а-518/2010, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області 17 серпня 2012 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: