Справа № 2а-1911/10
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/9991/23825/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області про стягнення грошової допомоги, за касаційною скаргою Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області про стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, згідно з частиною 5 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ), за 2009 рік.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідачі, здійснюючи виплату спірної допомоги у меншому розмірі, ніж встановлено частиною 5 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, порушили її права, а тому просила про задоволення позову.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 4 червня 2010 року, зміненою постановою Апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2011 року, позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано ГУ ПСЗН здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити спірну допомогу за 2009 рік у розмірі, встановленому частиною 5 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, з урахуванням проведених виплат. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ГУ ПСЗН, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволення позову, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Задовольняючи частково позов суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що рішення ГУ ПСЗН з питання виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік на підставі постанови Кабінету Міністрів України не відповідає Закону № 3551-ХІІ.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є ветераном війни - учасником бойових дій, а тому має пільги, передбачені для учасників бойових дій у відповідності з частиною 5 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, зокрема, позивачу належить право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» будь-яких змін до частини 5 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, які б зменшували розмір виплат, не вносилось.

У 2009 році одноразова грошова допомога до 5-го травня виплачена позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам при розгляді справи необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

За таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при вирішенні цього спору застосуванню підлягає саме Закон № 3551-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України.

Таким чином, оскаржуване рішення суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації відхилити, а постанову Апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало