Справа № 821/383/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/383/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі-позивач, Генічеська ОДПІ) звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач, ФОП ОСОБА_1), в якому просить стягнути заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 2753,08 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач є платником єдиного податку та має узгоджену податкову заборгованість в сумі 2753,08 грн. На даний час податковий борг не сплачено, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 28.02.2015 р. №793, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України уразі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, прийшов до наступного.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що внесено запис до ЄДР 12.07.2013 та перебуває на обліку в податкових органах з 15.07.2013 р. за №46.

Згідно поданої заяви ФОП ОСОБА_1, відповідачем обрана спрощена система оподаткування з 01.08.2013 р.

Відповідно до п.291.3 ст. 291 Податкового Кодексу України (далі-ПК України) юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам передбаченим ПК України та реєструється платником єдиного податку.

Податковим Кодексом України встановлено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно зі п. 293.2 ст.293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пунктів 1 і 3 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи, податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Положеннями п.295.1 ст.295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2014 р. податковим органом проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку відповідачем, за результатами якої складено акт №000147/21-10. На підставі вказаного акту за неподання податкової декларації позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.04.2014 р. № НОМЕР_1 на суму 170,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що 26.09.2014 р. Генічеською ОДПІ проведено перевірку своєчасності сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1, в ході якої виявлено порушення вимог п.295.1, 295.3 ст. 295 ПК України, що зафіксовано в акті перевірки №001149/21-10-17. На підставі вказаного акту позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 р. № на суму 1311,40 грн., яке отримане відповідачем 02.10.2014 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 03.10.2014 р. №646.

З облікової картки платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_1 вбачається, що за останнім рахується податкова заборгованість за квітень-вересень 2014 р. в загальній сумі 1461,60 грн. та наявна переплата, яка станом на квітень 2014 р. становить 189,92 грн.

Враховуючи вищевикладене за ФОП ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість в загальній сумі 2753,08 грн.

Відповідно до частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Вищезазначені акти індивідуальної дії не оскаржувалися відповідачем, а відтак грошові зобов'язання набули статусу узгоджених. Оскільки ці зобов'язання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то вони перетворилися на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Положеннями п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми "Ф" від 04.09.2014 р. № 702-25 на суму 1178,77 грн., яка направлена ФОП ОСОБА_1 та отримана ним особисто 09.09.2014 р.

У силу вимог пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Ні Податковий Кодекс, ні наказ Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1037 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків" не містять норми про необхідність повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Тому орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення із позовом до суду відповідач був постійним боржником, що підтверджується копією зворотного боку облікової картки платника. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Не зважаючи на вжиті позивачем заходи відповідачем податкова заборгованість в загальній сумі 2753,08 грн. не погашена.

Відповідно до статті 67 Конституції України та статті 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)заборгованість з єдиного податку в сумі 2753 (дві тисячі сімсот п'ятдесят три) грн.. 08 коп. на р/р 0116;*;147; ; 18050400 (єдиний податок), отримувач відділення держказначейства України, в установі банку ГУДКУ у Херсонській області, м. Херсон; МФО 852010.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 8.2.3