Справа № 826/12451/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання незаконним рішення та дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання незаконними дій та рішення Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо обмеження і заборони доступу автомобілям до Майдану Незалежності 18, 19, 20 лютого 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги обгрунтовані тим, що 18-20 лютого 2014 року позивач пересувалася на своєму автомобілі марки DAIHATSU MATERIA, державний номерний знак НОМЕР_1 по місту Києву. І у вказані дні співробітниками Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві проводились дії щодо блокування та зупинення автомобілів, які не порушували правила дорожнього руху та дії щодо заборони руху у певних маршрутах, які супроводжувались погрозами застосування вогнепальної зброї, а саме: 18.02.2014 заборонено рух на Михайлівській площі - в бік вул. Михайлівській і Трьохсвятительській; на розі вул. Басейної та Шовковичної у бік вул. Хрещатик; на розі Басейної та вул. Скоропадського в бік вул. Хрещатик; на розі вул. Басейної та Круглоуніверситетської в бік вул. Хрещатик; 19.02.2014 заборонено рух на розі вул. Червоноармійської та вул. Павла Скоропадського в бік Майдану Незалежності, на розі вул. Хрещатик і бул. Тараса Шевченка - в бік Майдану Незалежності, на розі вул. Пушкінська і бул. Тараса Шевченка - в бік Майдану Незалежності; 20.02.2014 заборонено рух на розі бул. Тараса Шевченка та вул. Пушкінської, на розі вул. Б. Хмельницького та вул. Володимирської - в бік Михайлівської площі.

15.04.2014 позивач звернулась з запитом до відповідача з метою отримання відомостей розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУ МВС України в м. Києві за період 18-21 лютого 2014 року та картки маршрутів патрулювання стаціонарних постів м. Києва за цей період; підстави для блокування та зупинки автомобілів в зазначених у запиті місцях та напрямках.

Відповідач листом від 06.05.2014 № 45/3-88 надав відповідь, де відмовив у наданні інформації щодо дислокації маршрутів патрулювання та постів, карток маршруту патрулювання та схеми стаціонарного посту, оскільки вказані відомості є службовою інформацією у системі Міністерства внутрішніх справ України.

Вважаючи дії та рішення УДАІ ГУ МВС України в м. Києві незаконними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції вірно вказує, що згідно п.8 ч.1 ст.3 КАС України, встановлено, що позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. А отже, особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій, рішень суб'єкта владних повноважень лише в тому випадку, якщо такі дії, рішення безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про оскарження дій та рішення УДАІ ГУ МВС України в м. Києві позивач зобов'язана зазначити не лише в чому полягали протиправні, на її думку, дії та рішення відповідача, а й чим такі дії порушують саме її права та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до абз.12 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію» №565-XII, міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, зокрема, забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері.

Абзацом 21 ч.1 ст.11 Закону №565-XII встановлено, що міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право, зокрема, обмежувати або забороняти у випадках затримання злочинців, при аваріях, інших надзвичайних обставинах, що загрожують життю і здоров'ю людей, рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць і автомобільних доріг.

Згідно пп.4 п.5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 №341, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право, зокрема, обмежувати, забороняти та вносити оперативні зміни в організацію руху на окремих ділянках автомобільних доріг і вулиць у випадках затримання осіб на підставах та в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, проведення в установленому порядку масових та протокольних заходів або у разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, під час стихійного лиха, оголошення окремих місцевостей зонами надзвичайної екологічної ситуації, аварій, катастроф, інших надзвичайних подій, а також на залізничних переїздах, що не відповідають правилам їх утримання у безпечному для дорожнього руху стані.

Суд першої інстанції вірно вказує, що загальновідомими є обставини того, що в Україні, зокрема, і 18-20 лютого 2014 року у місті Києві відбувалась «Революція гідності», яка супроводжувалась тим, що на Майдані Незалежності у місті Києві було встановлено наметове містечко, споруджені барикади, перекритий рух транспортних засобів у центральній частині міста, а саме: на Майдані Незалежності, вулицях Інститутській, Грушевського, Хрещатик, Банкова, Європейській площі. Під час протистояння застосовувались «коктейлі Молотова», світло-шумові гранати та інші засоби ураження, час від часу виникали пожежі внаслідок підпалу автомобільних покришок тощо, які слід розцінювати як «інші надзвичайні події».

Колегія суддів погоджується, що з огляду на обставини, які мали місце у вказаний проміжок часу та норми абз.21 ч.1 ст.11 Закону №565-XII, відповідач мав право на обмеження і заборону доступу автомобілям 18, 19, 20 лютого 2014 року до певних частин міста та вулиць.

Позивачем не надано до суду жодних доказів порушення особисто її прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а правова позиція ВАС України в інформаційному листі від 01.06.2010 року № 781/11/13-10 полягає в тому, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Крім того, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72 КАС України належним чином обгрунтував правомірність своєї позиції.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 25.09.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.