Справа № 814/1762/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1762/14

Категорія: 7.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Мадюді В.В.,

представника позивача Нестерової І.В., прокурора відділу Прокуратури Одеської області Вербовщука С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Коблево» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Коблево» до Державної екологічної інспекції в Миколаївській області, за участю прокуратури Березанського району Одеської області про визнання протиправним дії, визнання нечинним та скасування припису від 27.05.2014 року №97/08,-

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Коблево» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, за участю прокурора Березанського району Миколаївської області з позовними вимогами про визнання протиправними дії Державної екологічної інспекції у миколаївській області щодо складання та вручення ПАТ «Коблево» припису від 27.05.2014 року №97/08 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, визнання протиправним та скасування припису від 27.05.2014 року №97/08, винесеного Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області щодо дотримання ПАТ «Коблево» вимог природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позову зазначено, що Інспекцією здійснено позапланову перевірку ПАТ «Коблево» без наявності підстав для її проведення. Крім того, наявність у позивача дозволу на спеціальне водокористування надає підприємству право на здійснення забору підземних вод без необхідності додаткового отримання дозволу на спеціальне надрокористування, а відтак, винесений відповідачем за результатами перевірки припис є протиправним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Коблево» відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ПАТ «Коблево» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Нестерової І.В., прокурора відділу Прокуратури Одеської області Вербовщука С.Г., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання Вимоги Прокурора Березанського району Миколаївської області від 31.01.2014 року №(15-11) 235 вих. - 14 (а.с. 58), посадовими особами відповідача 26.05.2014 року була проведена позапланова перевірка з питань додержання вимог Кодексу України про надра в діяльності ПАТ «Коблево» при здійсненні видобутку корисних копалин (підземних) вод по свердловині №1529, розташованій в с. Ленінка Коблівської сільської ради Березанського району.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів. При здійснення прокурорського нагляду прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій та інших структур незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» законні вимоги прокурора є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки. Невиконання без поважних причин законних вимог прокурора тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів прокурорського нагляду.

На думку відповідача та прокурора, в ході перевірки, 26.05.2014 року, виявлено факт самовільного користування позивачем надрами (підземними водами), про що було складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (далі-Акт, а.с. 16-21).

На підставі Акту Інспекцією був наданий позивачу припис щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства від 27.05.2014 року №97/08 (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Коблево» суд першої інстанції виходив з наступного, з чим частково погоджується апеляційний суд.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що повноваження екологічних інспекцій щодо здійснення державного контролю у галузі охорони довкілля визначено статтею 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 04.11.2011 року №429 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2011 року за №1347/20085 (далі Положення). Інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України. Основним завданням інспекції є реалізація повноважень державної екологічної інспекції України у межах Миколаївської області.

Згідно п. 4.2. Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо: використання вод (водних об'єктів) відповідно до цілей та умов їх надання; обсягів використання водних ресурсів, їх обліку й достовірності звітних даних про обсяги використаної води.

Відповідно до пунктів 6.4., 6.7. Положення інспекція має право, зокрема, проводити перевірки з питань що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові до виконання приписи, розпорядження, перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (ліцензії, дозволи, сертифікати, висновки, рішення, квоти, погодження, свідоцтва).

Вимоги щодо форми та змісту припису визначені пунктами 4.23 - 4.26 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Мінприроди України від 10.09.2008 року №464, зареєстрованого в Мін'юсті 15.01.2009 року за №18/16034, відповідно до яких 4.2.3. на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища (додаток 4). 4.24 Припис щодо усунення порушень природоохоронного законодавства складається у двох примірниках, один з яких не пізніше п'яти робочих днів з дня складення акта надається керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, другий з підписом такої особи залишається в органі Мінприроди, який здійснював перевірку. 4.25. У разі, якщо посадова особа або уповноважений нею представник суб'єкта господарювання відмовляється від отримання приписів особисто, припис відправляється рекомендованим листом. 4.26 Строк виконання припису встановлює державний інспектор. залежно від виявлених порушень природоохоронного законодавства, але не більше ніж 6 місяців. У разі неможливості виконання приписів у встановлені в них строки суб'єкт господарювання, що перевірявся, може звернутись до органу Мінприроди для їх продовження з обґрунтуванням та підтверджуючими документами, оформленими належним чином.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний припис надано у межах повноважень, за результатами перевірки Позивача, в ході якої виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства, що зафіксовано у відповідному акті, підписаному представником Позивача. За формою та змістом оскаржуваний Позивачем припис відповідає вимогам, визначеним законодавством.

Відтак, позовні вимоги ПАТ «Коблево» про визнання протиправними дії Державної екологічної інспекції у миколаївській області щодо складання та вручення позивачу припису від 27.05.2014 року №97/08 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства задоволенню не підлягають.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції щодо виявлених Інспекцією порушень вимог природоохоронного законодавства з боку позивача, зафіксованих в Акті перевірки.

Позивач ПАТ «Коблево» є суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність з виробництва виноградних вин та інших алкогольних напоїв

З матеріалів справи вбачається, що підчас виникнення спірних правовідносин, на виконання вимог Водного кодексу України, позивач мав Дозвіл на спеціальне водокористування, виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області, термін дії якого до 09 серпня 2014 року (а.с. 26-29).

Згідно із вказаним дозволом ПАТ «Коблево» використовує підземні води з одної свердловини для задоволення господарсько-побутових та виробничих потреб підприємства. Також цим дозволом встановлено позивачу ліміт забору води з підземних джерел не більше - 37,47 тис.м.куб/рік, 149,74 м.куб/добу.

Згідно висновків акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України «Про надра», що полягає у заборі позивачем води з підземного горизонту з свердловин № 1529, яка має глибину 80 м. та дебіт 6.25 куб.м/год за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами).

На підставі акту перевірки ДЕІ у Миколаївській області 27 травня 2014 року винесено припис №97, яким позивача зобов'язано оформити спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) до 22.08.2014 р. (а.с. 16).

Проте, колегія суддів з твердженням відповідача та суду першої інстанції про необхідність отримання позивачем спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) не погоджується.

Так, відповідно до визначень ст. 1 Водного кодексу України водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); водоносний горизонт - однорідна пластова товща гірських порід, де постійно знаходяться води; забір води - це вилучення води з водного об'єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Чинний Водний кодекс України не передбачає як умову для здійснення водокористувачем забору води з підземних джерел обов'язкову наявність у нього також спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння (ст. 1 Кодексу України «Про надра»).

Статтею ст. 14 Кодексу України «Про надра» визначено види користування надрами, зокрема надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об'єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам'ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра» надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 23 Кодексу України «Про надра» землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Зазначена норма кодексу містить поняття «господарсько-побутові потреби», визначення і тлумачення яких не містяться у законодавстві України.

У Державному стандарті (ГОСТ) 17.1.1.04-80, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 31.03.1980 № 1452, термін господарсько-побутові потреби взагалі відсутній. Даний Державний стандарт лише розмежовує використання вод на відповідні види, залежно від мети водокористування: для господарсько-питних потреб населення, для лікувальних потреб, для потреб промисловості тощо.

Відповідно до ч. 7 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Крім того, обов'язковість отримання спеціального дозволу на користування надрами законодавець пов'язує з продуктивністю водозаборів підземних вод, яка не повинна перевищувати 300 кубічних метрів на добу. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях ВАС України, а саме у справах №№К/800/57527/13, К/800/17858/14, К/800/44108/13, К/800/17845/14.

У звітності про використання води (форми 2-ТП водгосп) за 2013-2014 роки позивач заповнив графи 10 та 11 використаної підземної води на госппитні та виробничі потреби підприємства. Так, згідно даної звітності позивачем за 2013 рік використано 36.1 тис.м.3 води, за перший квартал 2014 року - 10,497 тис.м.3. згідно даних журналу обліку водокористування, протягом 2014 року середньодобовий забір води підприємством становив лише 112.7 м.3. Зазначена обставина свідчить про те, що водозабір підземних вод позивачем не перевищує 300 куб. метрів на добу. З паспорту свердловини вбачається що дебіт свердловини складає 1,74 л/с, 6,25 куб. м./годину, що в свою чергу, відповідає 150 куб. м. на добу(а.с. 86-93).

З огляду на викладене, позивач використовує підземні води для власних господарсько-побутових потреб та в обсязі не більше 300 куб. м. на добу.

Відтак, ПАТ «Коблево» відповідно до ст. 23 Кодексу України «Про надра» не зобов'язано отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для часткового задоволення позову ПАТ «Коблево» та про правомірність припису від 27.05.2014 року №97/08, винесеного Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області щодо дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. В свою чергу позивач довів апеляційному суду протиправність прийнятого відповідачем припису.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Коблево» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Коблево» - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Коблево» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис від 27.05.2014 року №97/08, винесений Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області щодо дотримання ПАТ «Коблево» вимог природоохоронного законодавства.

У задоволенні іншої частини позову Публічного акціонерного товариства «Коблево» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов