Справа № 826/1143/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 березня 2015 року 08:05 №826/1143/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Товариство з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент"
про визнання нечинним та скасування постанов
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі-позивач/ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (надалі-відповідач/ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві), в якому просить суд:

1. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р.

2. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р.

3. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №45688996 від 24.12.2014 р.

4. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №45688996 від 24.12.2014 р.

5. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду, а також залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» (надалі-третя особа/ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент»).

В судове засідання з'явився позивач, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, про те що винесені відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №45688996 постанови (постанова про відкриття виконавчого від 04.12.2014 р.; постанова про арешт коштів боржника від 24.12.2014 р.; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.12.2014 р.; постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.12.2014 р.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2015 р.) є протиправними та такими, що винесені відповідачем з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» (надалі-Закон №606). В той же час, зазначає про те, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо винесення вищезазначених оскаржуваних постанов в межах виконавчого провадження ВП №45688996, позивач не отримує заробітну плату.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

В судове засідання з'явився представник третьої особи, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, зокрема зазначає про протиправність дій відповідача щодо винесення оскаржуваних постанов. Разом з тим, зазначає, що у зв'язку з арештом коштів та накладенням арешту на все майно ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», у останнього перед позивачем виникла заборгованість із виплати заробітної плати за період грудень 2014 р. - січень 2015 р.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2014 р. Господарським судом м. Києва було винесено рішення, яким стягнуто з ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» на користь ТОВ «СЕА Електротехніка» 430 621,72 основного боргу та 8 612,44 грн. судового збору.

14.11.2014 р. Господарським судом м. Києва було винесено Наказ №910/17785/14 про стягнення на користь ТОВ «СЕА Електроніка» 430 621,72 грн. основного боргу та 8 612,44 грн. судового збору.

04.12.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 щодо примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/17785/14 від 14.11.2014 р. та встановлено ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» строк для добровільного виконання рішення суду протягом семи робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження.

24.12.2014 р. у зв'язку з невиконанням третьою особою у добровільному порядку постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р., ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» мало сплатити суму виконавчого збору у розмірі 43 923,41 грн.

Крім того, 24.12.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 200,00 грн.

В той же час, 24.12.2014 р. відповідачем було винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої було накладено арешт на рахунки ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» у межах суми 483 357,57 грн., зокрема:

- код фінансової установи: 300142, назва фінансової установи: ПАТ «УКІНБАНК», номер рахунку: 7001, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф «РОЗРАХ.ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, номер рахунку: 0520, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф «РОЗРАХ.ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, номер рахунку: 0876, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 820019, назва фінансової установи: ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку: 5258, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 300142, назва фінансової установи: ПАТ «УКІНБАНК», номер рахунку: 0195, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 300142, назва фінансової установи: ПАТ «УКІНБАНК», номер рахунку: 0105, код валюти рахунку: 840;

- код фінансової установи: 300142, назва фінансової установи: ПАТ «УКІНБАНК», номер рахунку: 0105, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 300142, назва фінансової установи: ПАТ «УКІНБАНК», номер рахунку: 0008, код валюти рахунку: 980.

Крім того, 16.01.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» у межах суми стягнення, що становить 483 357,57 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Не погоджуючись із винесеними відповідача постановами (про відкриття виконавчого від 04.12.2014 р.; про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.12.2014 р.; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.12.2014 р.; постанови про арешт коштів боржника від 24.12.2014 р. та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2015 р.), вважаючи їх протиправними та такими, що порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивач має право звернутись до адміністративного суду з даним позовом, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, який не є стороною виконавчого провадження, оскаржуються постанови відповідача (постанова про відкриття виконавчого від 04.12.2014 р.; постанова про арешт коштів боржника від 24.12.2014 р.; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.12.2014 р.; постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.12.2014 р.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2015 р.), винесені ВДВС у Шевченківському РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження ВП №45688996 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/17785/14 від 14.11.2014 р.

Так, положеннями ч.1 ст.1212 Господарсько-процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження, у останнього відсутнє право звертатися до господарського суду зі скаргою щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби.

Водночас, відповідно до ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (надалі-постанова пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 р.) постановлено, що суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Зокрема, в абз.6 п.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 р. зафіксовано, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Отже, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що з приводу оскарження постанов винесених державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесених в межах виконавчого провадження ВП №45688996 ОСОБА_1 може звернутися до адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон №606.

Відповідно до вимог ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В той же час, п.1 ч.2 ст.17 Закону №606 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ч.1 ст.26 Закону №606 визначено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм, вбачається, що державний виконавець наділений правом вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, в тому числі й виносити постанови про відкриття виконавчого провадження. Більше того, законодавцем встановлений вичерпний перелік підстав для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника) державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В той же час, згідно ч.1, ч.2 та ч.4 ст.52 Закону №606 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

В ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що до повноважень відповідача належить право накладення арешту на рахунки та майно боржника, з метою примусового виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (надалі - Закон №2121) арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до ч.1 цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми (ч.2 ст.59 Закону №2121).

Водночас, в п.10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.02.2004 р. (надалі - Інструкція №22) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст.1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

В п.10.2 Інструкції №22 передбачено, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що арешт на кошти накладає державний виконавець, а банківська установа приймає дану постанову до виконання та здійснює зупинення видаткових операцій у відповідності до винесеної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2014 р. на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надійшла заява ТОВ «СЕА Електротехніка» про відкриття виконавчого провадження №34942 (надалі-Заява №34942), в якій стягував просив відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню Наказу №910/17785/14 виданого 14.11.2014 р. Господарським судом м. Києва. В той же час, як вбачається зі змісту Заяви №34942, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, ТОВ «СЕА Електротехніка» просило накласти арешт на кошти та майно боржника в межах суми, що підлягає стягненню та оголосити заборону на його відчуження.

Так, 04.12.2014 р. на підставі Заяви №34942, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р. по примусовому виконанню Наказу №910/17785/14 виданого Господарським судом м. Києва та встановлено ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» строк для добровільного виконання рішення суду протягом семи робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2014 р. у зв'язку з невиконанням ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» у добровільному порядку рішення суду, старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучко В.В. було винесено оскаржувану постанову про арешт коштів боржника ВП №45688996, відповідно до якої було накладено арешт на кошти ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», що містяться на рахунках в ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, 16.01.2015 р. відповідачем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно, в тому числі й на рахунки, ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» у межах суми стягнення, що становить 483 357,57 грн. та оголошено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить третій особі в межах суми боргу.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засідання пояснення сторін, суд критично ставиться до дій відповідача щодо винесення оскаржуваних постанови про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р., з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону №606 копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Водночас, ч.1 ст.31 Закону №606 визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Разом з тим, ч.1 ст.27 Закону №606 визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Водночас, п.4.1.1 Інструкції проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 р. (надалі - Інструкція №74/5) встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, п.2 постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р. було зобов'язано ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» виконати у добровільному порядку Наказ №910/17785/14 у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №45688996, наданих до матеріалів справи відповідачем, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р. ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було направлено на адресу третьої особи лише 10.12.2014 р., що на думку суду є порушенням положень ч.5 ст.25 Закону №606. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в матеріалах виконавчого провадження ВП №45688996 відсутні докази вручення ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що в матеріалах виконавчого провадження ВП №45688996, наданих до матеріалів справи відповідачем, відсутні будь-які докази вручення ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р., суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для вчинення дій щодо примусового виконання рішення, зокрема й щодо винесення оскаржуваних постанови про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р.

В той же час, суд приймає до уваги доводи позивача щодо порушення його прав внаслідок винесення відповідачем оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р.

Так, відповідно до пояснень позивача, внаслідок винесення ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р., відповідачем було накладено арешт на усі рахунки ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» відкритих у ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в тому числі й на рахунок №7001, що відкритий в ПАТ «УКРІНБАНК» з якого відбувався перерахунок заробітної плати на особистий картковий рахунок ОСОБА_1., внаслідок чого у ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» виникла заборгованість перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати.

Зокрема, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про розрахунок заборгованості по заробітній платі від 18.02.2015 р., наданої до матеріалів справи представником ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», внаслідок арешту рахунків третьої особи, ОСОБА_1 не виплачено за період грудень 2014 р. - січень 2015 р. заробітної плати у розмірі 1 783,61 грн.

Так, згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Більше того, суд приймає до уваги наявний в матеріалах справи лист ПАТ «УКРІНБАНК» №1242-228 від 24.02.2015 р., наданий у відповідь на звернення ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», яким було повідомлено третю особу, про те, що винесення Окружним адміністративним судом м. Києва рішення про скасування постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. не буде достатньою підставою для розблокування ПАТ «УКРІНБАНК» рахунків та коштів на рахунках належних ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», оскільки грошові кошти відповідно до чинного законодавства, а саме ст.177 Цивільного кодексу України, є майном, а в даному випадку, на майно боржника відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р. було накладено арешт на все майно ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент».

При цьому, в листі ПАТ «УКРІНБАНК» №1242-228 від 24.02.2015 р. вказано, що достатньою підставою для розблокування грошових коштів, які містяться на рахунках ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» відкритих у ПАТ «УКРІНБАНК» буде прийняття Окружним адміністративним судом м. Києва рішення про скасування всіх постанов ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесених в межах ВП №45688996, зокрема й постанови про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р.

Враховуючи вишевикладене, а також приймаючи до уваги, відсутність в матеріалах справи доказів (із зазначенням дати отримання) вручення ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р., що унеможливлює встановлення початку перебігу строку для добровільного виконання Наказу №910/17785/14 виданого Господарським судом м. Києва, суд приходить до висновку про протиправність, винесених відповідачем, оскаржуваних постанов про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р., суд вважає в цій частині адміністративний позов задовольнити.

Щодо позовних вимог позивача про визнання нечинними та скасування постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р.; постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.12.2014 р.; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.12.2014 р., суд зазначає наступне.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що не спростовано позивачем, публічно-правовий спір між сторонами фактично виник з приводу арешту котів ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент», який було накладено постановами ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р. та постановою про арешт майна боржника та заборони його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р., відповідно до якої було накладено арешт на все майно третьої особи, в тому числі й на банківські рахунки з яких відбувався перерахунок заробітної плати працівникам ТОВ «Хайтеч Едвертайсмент» внаслідок чого, ОСОБА_1 не було виплачено заробітної плати у період грудень 2014 р. - січень 2015 р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання нечинними та скасування оскаржуваних постанов ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №45688996 від 04.12.2014 р.; постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.12.2014 р.; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.12.2014 р. не підлягають задоволенню, так як зазначені вище постанови відповідача жодним чином не порушують права позивача та не створюють для нього будь-яких обов'язків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при. дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України судовий збір позивачу відшкодовується частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

2. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. про арешт коштів боржника ВП №45688996 від 24.12.2014 р.

3. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45688996 від 16.01.2015 р.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 40 (сорок) грн. 00 коп. із видатків Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.185 - ст.187 КАС України відповідно.

Суддя Б.В. Санін