Справа № 821/2308/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2308/14

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідача як платника податку взято на облік в ДПІ у м. Херсоні. У зв'язку з несплатою сум податкових зобов'язань ФОП ОСОБА_1 має податковий борг в заявленій до стягнення сумі.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 633,77 грн. (шістсот тридцять три гривні сімдесят сім копійок) до місцевого бюджету (код платежу 18050200, отримувач: УДКСУ у Херсонській області, код 37959779, банк ГУДКС МФО 852010) та по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 107880,06 грн. (сто сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень шість копійок) до місцевого бюджету, код платежу 1101500, отримувач: УДКСУ у Херсонській області, код 37959779, банк УДКСУ МФО 852010.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23 грудня 2002 року, перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні з 25 грудня 2002 р.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до податкового органу із заявою про переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 1 січня 2011 року по виду діяльності «технічне обслуговування та ремонту автомобілів та роздрібної торгівлі автомобільними деталями та приладдям».

Згідно акту документальної позапланової невиїзної перевірки з питань отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 р. по 21.12.2012 р. №1263/21-03-17-02 від 26.12.13р. станом на 22 травня 2014 року податковий борг позивача по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становив - 107880,06 грн. (основний платіж - 86168,05 грн., штрафні санкції - 21712,01 грн.), який виник 26.02.2014 року в результаті несплати узгодженої суми податкових зобов'язань у вигляді суми боргу анульованого кредита за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

ФОП ОСОБА_1 була виставлена податкова вимога 18 березня 2014 року за № 3411-25 на суму податкового боргу 108558,42 грн. та направлена 20 березня 2014 року рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання відповідача. Податкова вимога отримана 21 березня 2014 року.

19 березня 2014 року ДПІ у м. Херсоні прийнято рішення № 64 про опис майна у податкову заставу. Однак вжиті контролюючим органом заходи не привели до погашення податкової заборгованості.

Враховуючи несплату відповідачем вказаної суми до бюджету у добровільному порядку, ДПІ звернулась із позовом про стягнення заборгованості до суду.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ДПІ у м. Херсоні з огляду на правомірність висновків акту ДПІ та наявності заборгованості, яка не була сплачена на момент прийняття рішення по справі.

Однак, колегія суддів не може погодитись із зазначеними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами пунктів 36.1, 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлене право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 ст.3 Закону № 889-IV активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст.5 цього Закону податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження (абзац 3 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 цієї статті).

Також, згідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абзацом д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Разом з тим, вказаний абз.д) є складовою пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку доходу, отриманого як додаткове благо, і фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Згідно п.п.5.1, 5.2 ст.5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміні, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Статтею 14 ПК України визначено значення понять, в якому ці поняття вживаються в цьому Кодексі.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Як вбачається з наданих ФОП ОСОБА_1 документів, а саме додаткового договору №2 від 15.06.2012 року до Кредитного договору № CM-SME004/114/2006 від 06.12.2006 року, згідно п. 2.1.2 якого ПАТ «ОТП Банк» та ФОП ОСОБА_1 домовились, що Позичальник до 15 червня 2012 року зобов'язується погасити Боргові зобов'язання в розмірі 104000 дол. США, сплатити витрати Кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 1820 грн.

Також, згідно до додаткового договору №1 від 15.06.2012 року до Кредитного договору № VCC-001/4178/07 від 16 березня 2007 року, сторони договору, а саме ПАТ «ОТП Банк» та ФОП ОСОБА_1 домовились, що Позичальник до 15.06.2012 року зобов'язується погасити Боргові зобов'язання в розмірі 35000 грн.

Оплата коштів, зазначених у додаткових угодах по кредитним договорам була здійснена позивачем у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями №№12,13,20 та платіжними дорученнями №7,5,6 від 15.06.2012р.

Як вбачається з виписки із протоколу № 30 від 15.05.2012 року засідання ТОВ «ОТП Факторинг Україна», комітетом було прийнято позитивне рішення по кредитному договору № CM-SME004/114/2006 від 06.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_1.06.12.2006 року, а саме при погашенні 104000 дол. США по кредитному договору» № CM-SME004/114/2006 від 06.12.2006 року, а також погашенні заборгованості по кредитній карті в сумі 35000 грн., погоджено підписання додаткової угоди про прощення залишку заборгованості до кредитного договору № CM-SME004/114/2006 від 06.12.2006 р., пеню відмінено в повному обсязі, виведено заставу з реєстру обмежень, зупинено ППР шляхом залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «ОТП Банк» та ФОП ОСОБА_1, останньому була прощена лише сума пені, нарахованої за прострочення строків сплати кредитних платежів, позивачем було повернуто Банку тіло кредиту та проценти за користування коштами, і ця сума більша, ніж була отримана ним в якості кредиту, тобто у відповідача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього і відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Крім цього, відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Одночасно, відповідно до положень абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума боргу платника, анульованого кредитором до закінчення строку позовної давності, перебіг якого розпочинається за правилами цивільного законодавства після спливу строку на виконання зобов'язання.

Отже, враховуючи, що на виконання обов'язку, встановленого договором про надання кредиту, ФОП ОСОБА_1 було фактично повернуто на рахунок Банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту та сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, а тому колегія суддів вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права та з огляду на те, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів, керуючись п.п.1,3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області - відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /73000, АДРЕСА_1/, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1085 грн. 14 коп. /одна тисяча вісімдесят п'ять гривень. чотирнадцять копійок/ за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 10.03.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.О. Димерлій

суддя А.Г. Федусик