Справа № 813/9369/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 876/5467/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.А.

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Дорош А.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2014р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість і податку з доходів фізичних осіб,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.12.2013р. позивач Фізична особа - підприємець /ФОП/ ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати наступні податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Галицькому районі м.Львова Головного управління /ГУ/ Міндоходів у Львівській обл.:

№ від 02.10.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість /ПДВ/ в загальному розмірі 10416 грн. 66 грн., з яких 8333 грн. 33 коп. за основним платежем та 2083 грн. 33 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ від 02.10.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ в загальному розмірі 8940 грн. 44 грн., з яких 7152 грн. 35 коп. за основним платежем та 1788 грн. 09 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (Т.1, а.с.2-6).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2014р. заявлений позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл. № від 02.10.2013р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання позивача з ПДФО за основним платежем у розмірі 1823 грн. 68 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 455 грн. 90 коп.; скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл. № від 02.10.2013р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 до Державного бюджету України 456 грн. 63 коп. судового збору (Т.2, а.с.113-115).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл., яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог (Т.2, а.с.119-122).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачем неправомірно включено до складу валових витрат амортизаційні відрахування в сумі 12157 грн. 85 коп. (по 2431 грн. 57 коп. щомісяця з серпня по грудень 2012 року) по легковому автомобілю, який згідно наданих до перевірки документів не використовувався у підприємницькій діяльності суб'єкта господарювання. Також позивачем помилково включено до складу таких витрат суму сплаченого до бюджету ПДВ у розмірі 33280 грн. та авансових платежів по ПДФО в сумі 1967 грн.

Окрім цього, позивачем завищено податковий кредит з ПДВ за період липня 2012 року через включення до нього авансової оплати за придбання легкового автомобіля, який не використовувався в господарській діяльності.

У зв'язку із реорганізацією ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл. судом апеляційної інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській обл. (Т.2, а.с.133).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, протягом 19.08.2013р.-09.09.2013р. ревізором ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл. проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено Акт перевірки № 163/17-2/НОМЕР_3 від 16.09.2013р. (Т.1, а.с.15-31).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем таких вимог податкового законодавства:

п.п.177.2, 177.3, 177.4 ст.177, ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу /ПК/ України, в результаті чого донараховано ПДФО за 2012 рік в сумі 7152 грн. 35 коп.;

п.п.198.1, 198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, внаслідок чого донараховано ПДВ за 2012 рік в сумі 8333 грн. 33 коп.;

п.177.10 ст.177 ПК України, у зв'язку з чим виявлено неналежне ведення книги обліку доходів і витрат за 2012 рік.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 02.10.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі 10416 грн. 66 грн., з яких 8333 грн. 33 коп. за основним платежем та 2083 грн. 33 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (Т.1, а.с.11-12);

№ від 02.10.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО в загальному розмірі 8940 грн. 44 грн., з яких 7152 грн. 35 коп. за основним платежем та 1788 грн. 09 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (Т.1, а.с.13-14).

Підставою для винесення спірних рішень щодо збільшення суми грошових зобов'язань з ПДВ та ПДФО є висновки податкового органу про неправомірне включення позивачем до складу валових витрат амортизаційних відрахувань в сумі 12157 грн. 85 коп. (по 2431 грн. 57 коп. щомісяця з серпня по грудень 2012 року) по легковому автомобілю, який згідно наданих до перевірки документів не використовувався у підприємницькій діяльності суб'єкта господарювання. Також позивачем помилково включено до таких витрат суму сплаченого до бюджету ПДВ у розмірі 33280 грн. та авансових платежів по ПДФО в сумі 1967 грн.

Окрім цього, позивачем завищено податковий кредит з ПДВ за період липня 2012 року через включення до нього авансової оплати за придбання легкового автомобіля, який не використовувався в господарській діяльності.

Спірні правовідносини регулюються приписами ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення цих відносин).

Зокрема, відповідно до пп.«а» п.180.1 ст.180 цього Кодексу об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п.198.3 ст.198 вказаного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затв. постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється лише за юридичними та фізичними особами (п.6), тобто, реєстрація транспортних засобів за суб'єктами підприємницької діяльності-фізичними особами чинним законодавством не передбачена.

Згідно матеріалів справи позивач придбав легковий автомобіль «Сітроен С-4» як фізична особа-підприємець, про що свідчить договір № 97 від 01.06.2012р., акт прийому-передачі від 07.08.2012р.

Використання позивачем у господарській діяльності придбаного легкового автомобіля підтверджується наказом про ввід основних засобів № 3 від 07.08.2012р. та наказом про порядок використання автомобіля № 4 від 08.08.2012р.

До справи долучено копії податкової накладної № 59 від 26.07.2012р. та платіжного доручення № 8760 від 26.07.2012р., а також подорожні листи службового автомобіля.

Також акти списання запчастин у позивача є відсутніми, оскільки автомобіль протягом обревізованого періоду знаходився на гарантійному обслуговуванні. Відсутність товарно-транспортних накладних зумовлена тим, що витрати з транспортування ФОП ОСОБА_4 не ставились до витрат, а покривалися за рахунок власного прибутку.

Таким чином, позивачем правомірно включено до складу ПДВ суму 8333 грн. 33 коп. у зв'язку із придбанням легкового автомобіля, оскільки документально підтверджено відповідні витрати та правильно відображено їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Звідси, податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2013р. обґрунтовано визнано судом протиправним.

Окрім цього, згідно приписів п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.4 ст.177 ПК України).

Пункт 138.1 ст.138 ПК України передбачає, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до абз.«в» пп.138.10.2 п.138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Відповідно до п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139 цього Кодексу не включаються до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями: 144 - 148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Отже, до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів. Натомість, витрати на утримання основних засобів, придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація включаються до інших витрат.

З огляду на вищеописані докази щодо придбання позивачем легкового автомобіля, використання зазначеного транспортного засобу у господарській діяльності, ФОП ОСОБА_4 правомірно включив до витрат вартість амортизаційних відрахувань за придбаний автомобіль, тому донарахування контролюючим органом позивачу ПДФО у сумі 1823 грн. 68 коп. та штрафних санкцій у сумі 455 грн. 95 коп. є помилковим.

За таких обставин суд підставно визнав протиправним податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2013р. в частині визначення грошового зобов'язання з ПДФО в сумі 5328 грн. 57 коп. основного платежу та 1332 грн. 17 коп. штрафних санкцій є правомірним.

Стосовно решти позовних вимог позивача, у задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено через безпідставне включення ФОП ОСОБА_4 до складу валових витрат суми сплаченого ПДВ у розмірі 33557 грн. 49 коп. та авансових платежів з ПДФО в сумі 1967 грн., колегія суддів враховує, що рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалося.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено (п.13.2 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі»).

За таких обставин правові підстави для апеляційного перегляду рішення суду в його неоскарженій частині є відсутніми.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність (повну і часткову) винесених ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській обл. податкових повідомлень-рішень, при цьому належить: визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2013р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання позивача з ПДФО за основним платежем у розмірі 1823 грн. 68 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 455 грн. 90 коп.; визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2013р.; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Вказане уточнення не впливає на правильність вирішення заявленого позову, а тому підстави для скасування чи зміни судового рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

При цьому висновок суду про неправомірність рішень (повну та часткову) податкового органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2014р. в адміністративній справі № 813/9369/13-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

В.З.Улицький