Справа № 2а-1708/1465/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ К/800/39757/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.12.2012р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Здолбунівської міської ради Рівненської області

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5

про визнання протиправними дій та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

31.05.2012р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним зняття його з реєстрації по місту проживання та скасування розпорядження Здолбунівської міської ради. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є квартиронаймачем квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_1 та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. ОСОБА_3 дізнався про те, що його було знято з реєстрації по даній адресі, після чого розпорядженням органу приватизації міськради квартиру приватизовано та передано його малолітньому сину ОСОБА_6, опікуном якого є ОСОБА_5 Вважаючи ці дії протиправними та такими, що порушують його права щодо користування житловим приміщенням, позивач просив визнати протиправним зняття його є реєстрації та скасувати розпорядження відповідача.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.12.2012р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просив їх скасувати та задовольнити позов. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_6, 2010р. народження, проживали та були зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1.

Відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі позивач направив до органу реєстрації заяву про зняття його з реєстрації місця проживання, яку було задоволено 25.10.2011р.

У квітні 2012р. ОСОБА_5, опікун малолітнього ОСОБА_6, звернулась до органу приватизації з заявою про приватизацію квартири, до якої додала, крім іншого, довідку про те, що за вказаною адресою зареєстровано лише останнього.

Розпорядженням органу приватизації №33 від 16.05.2012р. заяву про приватизацію задоволено та передано у власність ОСОБА_6 квартиру.

Здійснивши аналіз залучених до матеріалів справи доказів, суди попередніх інстанцій, врахувавши приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Про приватизацію державного житлового фонду», дійшли правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати, що у спірних правовідносинах, пов'язаних з реалізацією позивачем своїх житлових прав та приватизацією квартири, відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства та поза межами своїх повноважень і доводи касаційної скарги правильність цих висновків не спростовують.

Безпідставними є посилання позивача на те, що при розгляді питання про приватизацію квартири міською радою не враховано, що відповідно до положень статті 71 Житлового Кодексу України його не було позбавлено права користування квартирою, оскільки розгляд питання щодо припинення права користування житловою площею знаходиться у виключній компетенції судів цивільної юрисдикції і ОСОБА_3 не позбавлено можливості звернутися до суду з відповідним позовом щодо захисту його житлових прав.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201,223,224,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.12.2012р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз