Справа № 162/64/15-а
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/64/15-а
Провадження № 2-а/162/793/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

Позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області у межах строку звернення до адміністративного суду по 02 серпня 2014 року нарахувати, виплатити підвищення до державної пенсії та додаткову пенсію відповідно до статей 39, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ). Звернути постанову до негайного виконання.

Свої вимоги мотивує тим, що він має статус особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом ІІ групи захворювання, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, непрацюючим пенсіонером, проживає у зоні радіоактивного забруднення. Вважає, що відповідач не виплачував йому пенсійних виплат у визначеному законодавством розмірі.

Відповідач позов не визнав. У своїх запереченнях управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі вказує, що ОСОБА_1 до 28 листопада 2014 року перебував на обліку як працюючий пенсіонер. Покликається на рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року щодо визнання конституційним можливості зміни розміру соціальних виплат із додержанням принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави із метою забезпечення добробуту всіх громадян. Відповідно до статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Положення про Пенсійний фонд України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення державної соціальної політики та затверджує бюджет пенсійного Фонду України. Таким чином, Уряд України є органом, який забезпечує проведення державної соціальної політики, а Пенсійний Фонд - орган, який її реалізовує, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету. Згідно з пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" в редакції Закону № 1622-VII Верховна Рада України зокрема встановила, що положення статей 39, 51 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України тощо. Розміри виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року з наступними змінами. Відповідачу відповідні суми нараховані та виплачені. Крім цього, звертає увагу суду, що визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, використовується виключно для обрахунку пенсій відповідно до цього Закону. Відтак, законодавчий механізм вирахування мінімальної пенсії за віком в цілях Закону № 796-ХІІ відсутній.

Аналізом законодавства, доказів по справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з аварією на ЧАЕС, і постійно проживає у селищі Любешів Любешівського району Волинської області.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач перебуває на пенсії за віком. Відповідно до поданої ним заяви з 28 листопада 2014 року отримує пенсійні виплати як непрацюючий пенсіонер.

ОСОБА_1 як особа, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсійні виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року.

Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтями 39, 50 Закону № 796-ХІІ в редакції від 06 червня 1996 року встановлювалось, що особам-непрацюючим пенсіонерам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідам ІІ групи, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, призначалась доплата до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 17 від 12 січня 1993 року, селище Любешів Любешівського району Волинської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" статті 39, 50 Закону № 796-ХІІ викладено в новій редакції, яка рішенням Конституційного Суду України № 10рп-/2008 від 22 травня 2008 року визнана неконституційною.

Отже, відповідно до статті 152 Конституції України статті 39, 50 Закону № 796-ХІІ у період спірних правовідносин діяли в редакції від 06 червня 1996 року.

Разом з тим, відповідно до Законів № 4282-VI від 22 грудня 2011 року, № 5515-VI від 06 грудня 2012 року норми і положення статей 39, 50 Закону № 796-ХІІ у 2012 та 2013 роках застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року цю законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року з наступними змінами порівняно з статтями 39, 50 Закону № 796-ХІІ у редакції від 06 червня 1996 року визначено нижчі розміри пенсійних виплат.

Однак відповідачем не враховано, що Кабінету Міністрів України надавалось право встановлення розміру соціальних виплат особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, Законами № 4282-VI від 22 грудня 2011 року, № 5515-VI від 06 грудня 2012 року виключно на 2012 та 2013 роки. Починаючи з 01 січня 2014 року відповідної законодавчої норми не було. Вказане положення прийнято Законом України № 1622-VII від 31 липня 2014 року і набрало чинності 03 серпня 2014 року.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 до 27 листопада 2014 року продовжував працювати, відтак, до вказаної дати не мав права на отримання підвищення до державної пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, встановлено, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії у період, який є предметом судового розгляду, керувався лише підзаконними нормативно-правовим актом, не враховуючи при цьому положень статті 50 Закону № 796-ХІІ. Така практика не відповідає визначеним Конституцією України принципам правої визначеності, ієрархічності дії нормативно-правових актів тощо. Закони України мають вищу юридичну силу перед підзаконними актами, якими зокрема є постанови Кабінету Міністрів України.

Суд вважає необхідним захистити права та інтереси позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІ групи. При цьому суд не визначає конкретні суми нарахування, оскільки це є повноваженнями органів Пенсійного фонду України. Проте вказує, що при розрахунку додаткової пенсії слід керуватись положеннями частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, адже іншого механізму визначення мінімального розміру пенсії за віком законодавством не встановлено.

Суд розцінює як стилістичну помилку позивача його вимогу про визнання бездіяльності відповідача протиправною. Адже в цьому випадку мали місце дії (відповідачем здійснювались пенсійні виплати у заниженому розмірі). Зазначене, проте, не впливає на суть спірних правовідносин.

З врахуванням статті 99 КАС України вимоги позивача про перерахунок та виплату додаткової пенсії підлягають до задоволення у період з 13 липня по 02 серпня 2014 року, тобто менш ніж за один місяць. Таким чином, положення пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України в цьому випадку застосуванню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 11, 94, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою у період з 13 липня по 02 серпня 2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області у період з 13 липня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", додаткову пенсію як постраждалому від Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду ІІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком. Перерахунок та виплату додаткової пенсії здійснити, виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або з набранням законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Любешівський районний суд.

Копія апеляційного скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук