Справа № 755/32755/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними щодо в перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва (в подальшому відповідач), в якому просить визнати дії управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва неправомірними, щодо відмови в перерахунку пенсії за віком, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації сум заробітної плати; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», з усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації сум заробітної плати, грошової винагороди по Постанові КМУ №212 та здійснювати виплату пенсії з 24.02.2011р. (з дати призначення пенсії) з урахуванням розрахунку пенсії 80% від заробітку відповідно до Закону України «Про державну службу» за 11 років державної служби.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2015 року позовні вимоги за період з 24.02.2011 року по 18.06.2014 року залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2015 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районні м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, у розмірі 80% заробітної плати, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», з усіх сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації сум заробітної плати, починаючи з 19.06.2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, в даному випадку відповідач посилається на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії у розмірі 80% заробітної плати, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», з усіх сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації сум заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, та отримує пенсію за віком з урахуванням загального стажу роботи 37 років 5 місяців 18 днів, з них стажу державної служби - 10 років 3 дні, згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу». Розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.12.2014р. становить 2350,88 грн. та складає 80% від заробітної плати, при розрахунку якої не були враховані суми нарахувань матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати (а.с. 10-11).

З довідки №3134/03 від 24.02.2011р., виданої управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011р. матеріальна допомога до відпустки на оздоровлення становить 5977,11 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань становить 4817,12 грн., сума індексації заробітної плати становить 5366,27 грн. На всі види заробітної плати нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 12).

24.02.2011 року позивач звернулась з заявою про призначення пенсії як державному службовцю та подала довідку №3134/03 від 24.02.2011р. (а.с.12), в якій зазначено також суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати.

Проте відповідачем при розрахунку пенсії до суми заробітної плати не було включено вказані вище виплати, зокрема матеріальної допомоги та індексації.

Тому позивач 05.12.2014 року звернулась до відповідача про врахування при перерахунку пенсії до складу заробітної плати інших виплат, які зазначені в раніше поданій нею довідці від 24.02.2011 року №3134/03.

ОСОБА_3 Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва від 10.12.2014р. № 696/09/М-684, на заяву позивача ОСОБА_2 від 05.12.2014р. відмовлено в проведені перерахунку пенсії за віком (а.с. 10-11).

Не погоджуючись з цим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у в редакції ,яка діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове пенсійне страхування,без обмеження граничного розміру пенсії, особам ,які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями ,- у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітну, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога та інші виплати, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, має враховується при обчисленні розміру його пенсії, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Разом з тим, що стосується дати проведення перерахунку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач вперше звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії, в якій просила включити до складових заробітної плати суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки від 24.02.2011 року № 3134/03 24.02.2011 року.

Ухвалою суду першої інстанції частина позовних вимог було залишено без розгляду, а саме за період з 24.02.2011 року по 18.06.2014 року включно.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсії слід здійснити з 19.06.2014 року (враховуючи першу дату звернення позивача з заявою та шестимісячні строки звернення до суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано докази на підтвердження правомірності своїх дій, в той же час позивачем надано достатньо доказів та обґрунтувань своїх позовних вимог.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Виходячи з наведеного, а також системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 12 березня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

ОСОБА_4