Справа № 398/340/14-а
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 рокусправа № 398/340/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Олександрійського міськрайонного суду

від 29 липня 2014 року,

у справі № 398/340/14-а

за позовом ОСОБА_4,

до відповідача Управління пенсійного фонду України

в місті Олександрії та Олександрійському районі

Кіровоградської області

про визнання протиправними дій, -

встановив: в січні 2014року ОСОБА_4 подав позов до Управління пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області (далі - Відповідач) про:

визнання протиправними рішення, дій Відповідача, із застосування Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV, із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI, що призводить до порушення прав свобод та інтересів та погіршення матеріального стану;

скасування Розпорядження про перерахунок пенсії № 139069 від 06.04.2012р. у зв'язку із застосуванням цього Закону (N 3668-VI);

визнання постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22 грудня 2009 року не виконаною з огляду на невірне застосування Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV, із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Фактично вимоги адміністративного позову зводились до того, що при винесенні розпорядження № 139069 від 06.04.2012р., прийнятого на виконання постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22 грудня 2009 року у справі № 2-а-889/2009 (щодо правомірності застосування приписів статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV), пенсійним органом безпідставно не застосовано «оптимізацію» заробітної плати, тобто, виключення періоду страхового стажу з 01.05.2003 року по 31.12.2008 року, та не взято при перерахунку показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2008 рік, з якої сплачено страхові внески та яка , відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії (а. с. 3-10, 45-47).

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2014 року у задоволенні повних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що на примусове виконання постанови було відкрито виконавче провадження, яке в подальшому закрито у зв'язку з виконанням рішення суду, і постанову про закриття виконавчого провадження Позивачем не оскаржено. Зазначене свідчить про правомірність дій Відповідача та відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

ОСОБА_4, не погодившись із постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити його вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом безпідставно залишено поза увагою нездійснення оптимізації заробітної плати та не застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік, що передує року звернення за перерахунком, згідно з його заявою про перерахунок пенсії від січня 2009 року, та на виконання постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2009 року.

УПФУ в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області надано заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначено, що згідно з приписами правових норм, під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати враховується та, яка використовувалась під час призначення пенсії. Також зазначали, що застосування оптимізації заробітної плати під час проведення перерахунку пенсії відповідно до положень частини 1 статті 40 Закону № 1058 чинним законодавством не передбачено.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що у процесі розгляду даної справи у апеляційному суді, після оголошеної перерви, пенсійним органом було виправлено помилку та здійснено оптимізацію його заробітної плати згідно із заявою від 14.01.2009 року, що підтверджується прийнятим новим розпорядженням. Однак на даний час так залишилась не правленою помилка щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати по Україні, а саме - Відповідачем безпідставно при перерахунку пенсії згідно зі статтями 40, 42 Закону № 1058, застосовано показник 2007 року замість показника 2008 року, а тому відмова суду першої інстанції у задоволенні цієї частини його вимог є необґрунтованою.

Представник Відповідача - УПФУ в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області, проти задоволення апеляційної скарги заперечував. При цьому пояснив, що дійсно Управлянням не було застосовано оптимізацію заробітної плати Позивача згідно з його заявою від 14.01.2009 року, так як постанова суду від 21.12.2009 року не містила вимоги про застосування оптимізації. Але після надходження запиту від апеляційного суду матеріали пенсійної справи було додатково перевірено та виправлено допущену помилку - застосовано оптимізацію заробітної плати за період з 01.05.2003 року по 31.12.2008 року та розпорядженням від 16 січня 2015 року проведено перерахунок пенсії із застосуванням оптимізації, у зв'язку з чим розмір пенсії позивача збільшився.

Щодо застосування показника середньої заробітної плати при проведенні перерахунку за 2007 рік, то вважають свої дії правомірними, що підтверджується судовою практикою з цього питання.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами визнано, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в м. Олександрії та Олександрійському районі та отримує пенсію за віком.

14.01.2009 року ОСОБА_4 звернувся до тур управління пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії по заробітку та стажу, де зазначив про проведення оптимізації заробітної плати за період з 01.05.2003 року по 31.12.2008 року.

Не погодившись з рішенням УПФУ, яке було прийняте за результатами розгляду його заяви, Позивач оскаржив дії УПФУ до суду.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2009 року, що залишена буз змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 червня 2011 року, його ОСОБА_4 задоволено та зобов'язано УПФУ в місті Олександрії та Олександрійському районі здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії за його заявою від 14.01.2009р. відповідно до частини четвертої статті 42, статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 23, 24).

Заява Позивача про винесення додаткового рішення по даній справі щодо зазначення у рішенні про застосування при перерахунку конкретного показника заробітної плати за 2008 рік та зобов'язання УПФУ провести оптимізацію заробітної плати - судом залишена без задоволення (а. с. 63).

На виконання постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2009 року пенсійним органом було винесено розпорядження № 139069 від 06.04.2012 року, яким Позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2009 року, але без застосування оптимізації, та при визначенні розміру пенсії у розрахунок взято показних середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік, що сторонами визнається (пенсія з 01.01.2009 р. - 2.164.39 грн. з подальшими перерахунками).

У процесі розгляду справи, після отримання запиту суду апеляційної інстанції, відповідачем переглянуто пенсійну справу Позивача та на усунення помилок, наявних у розпорядженні № 139069 від 06.04.2012 року, винесено нове розпорядження № 139069 від 16.01.2015 року, де було враховано оптимізацію за роки, зазначені Позивачем у заяві від 14.01.2009 року, та застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік ( пенсія з 01.01.2009 р. стала 2.441.91 грн. з подальшим перерахунком).

Оскільки пенсійним органом на час апеляційного перегляду судового рішення від 29.07.2014 року пенсійним органом фактично самостійно задоволено вимоги Позивача щодо проведення оптимізації заробітної плати згідно із заявою від 14.01.2009 року, про що свідчить припинення дії оскаржуваного розпорядження № 139069 від 06.04.2012 року та прийняття нового розпорядження № 139069 від 16.01.2015 року, тому підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправними дій Відповідача та скасування розпорядження УПФУ про перерахунок пенсії № 139069 від 06.04.2012р. у частині незастосування оптимізації - відсутні, проти чого не заперечував і ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Щодо вимог Позивача про визнання протиправними дій та скасування розпорядження УПФУ про перерахунок пенсії у зв'язку із невірним застосуванням при перерахунку пенсії у 2009 році показника середньої заробітної плати - застосовано показник 2007 року замість 2008 року (за позицією Позивача), колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї частини вимог, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, резолютивна частина постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2009 року не містить обов'язку пенсійного органу, при здійсненні перерахунку пенсії Позивача відповідно до його заяви від 14.01.2009 року, застосовувати показник середньої заробітної плати саме за 2008 рік, а у винесенні додаткового рішення про зазначення такого показника Позивачу також відмовлено.

Крім того, частиною четвертою статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року) передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 40 названого Закону у редакції, чинній після 22 травня 2008 року, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000р., незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р.

Аналіз положень вищевказаних статей Закону № 1058 свідчить про те, що середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини другої статті 40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і є величиною постійною не змінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Правове розуміння понять «середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України» та «показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії» є різними правовими категоріями, в основі цієї різності лежить, перед усім, різні економічні критерії їх визначеності, в наслідок чого ототожнювати, змішувати ці понятті не передбачається можливим.

Враховуючи те, що положення ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 у редакції, що діяли до скасування змін, внесених у дану статтю Законом України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та були і залишаються чинними на час виникнення спірних правовідносин, та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню Закон № 1058, а саме - частина 4 статті 42 та частини перша та друга статті 40 даного Закону.

Оскільки вищевказані статті Закону № 1058 не містять обов'язку Відповідача при проведенні перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням стажу застосовувати показники середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, то це є підставою для відмови у задоволенні позивних вимог ОСОБА_4 щодо визнання протиправними дій Відповідача та зобов'язанні вчинити певні дії, а саме - застосувати при проведенні перерахунку пенсії у порядку виконання постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2009 року показник заробітної плати по Україні за 2008 рік.

Слід вказати, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах, в силу приписів Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Отже, визнання судового рішення не виконаним виключається.

За таких обставин, та у межах доводів апеляційної скарги, підстави для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 02 березня 2015 року.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна