Справа № 826/18251/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ЛПТ-Торг» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками. Просив суд визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ЛПТ-Торг» звітної податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві прийняти подані ПП «ЛПТ-Торг» звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ЛПТ-Торг» звітної податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року.

Вважати прийнятими та зареєстрованими податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, між ПП «ЛПТ-Торг» та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві укладено договір №190620141 про визнання електронних документів від 19.06.2014 року, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На підставі викладеного вище, 17.11.2014 року ПП «ЛПТ-Торг» засобами електронного зв'язку подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, звітну розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року та звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

За результатами обробки отриманої від ПП «ЛПТ-Торг» засобами електронного зв'язку податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, шляхом направлення квитанції №1 від 17.11.2014 року, позивача повідомлено про не прийняття вказаного документа із зазначенням про те, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті з посиланням на можливість відсутності договору з МДЗУ.

Крім того, листом від 20.11.2014 року №679/10/26-56-18-03-05 про відмову у прийнятті податкової декларації, яким позивача повідомлено, що відомості, на підставі яких можливо встановити адресу місцезнаходження вказаного підприємства до контролюючого органу не надходила, у зв'язку з чим вказана податкова звітність не вважається податковою декларацією.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України, який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, згідно п. 201.14 ст. 201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п. 201.15 ст. 201 ПК України).

Приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

У розумінні п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.3 ст. 48 ПК України).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п. 48.4 ст. 48 ПК України).

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. 49 ПК України).

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п. 49.11. ст. 49 ПК України).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями ст.ст. 48 та 49 ПК України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.

Натомість, як зазначав відповідач, підставою для неприйняття податкової декларації ПП «ЛПТ-Торг» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками слугував факт розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, у зв'язку з порушенням його істотних умов, про що ПП «ЛПТ-Торг» повідомлено листом від 11.09.2014 року №8465/10/26-56-10-05.

Згідно наявної у матеріалах справи копії листа ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 11.09.2014 року №8465/10/26-56-10-05, останньою вказано, що у відповідності до довідки встановлення місцезнаходження (місця проживання) від 10.09.2014 року №761/07, місцезнаходження ПП «ЛПТ-Торг» за податковою адресою, а саме: м.Київ, вул.Маршала Гречка, 13, оф. 705 не встановлено.

В свою чергу, наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (п. 5 розділу ІІІ Інструкції №233).

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є 1) ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або 2) зміна платником податків місця реєстрації.

Згідно п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

При цьому, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року №755-IV (надалі - Закон №755), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

В свою чергу, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України (ч. 1 ст. 17 Закону №755).

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи (ч. 2 ст. 17 Закону №755).

Водночас, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості (ст. 18 Закону №755).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.09.2014 року, тобто станом на момент розірвання ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві договору №190620141 від 19.06.2014 року, та станом на 17.11.2014 року, тобто станом на момент подачі податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками місцезнаходженням ПП «ЛПТ-Торг» вказано 04136, м.Київ, вул.Маршала Гречка, 13, оф. 705. При цьому, згідно вказаних витягів, відомості щодо ПП «ЛПТ-Торг» мають статус підтверджених.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розірвання договору №190620141 про визнання електронних документів від 19.06.2014 року з підстав не встановлення місцезнаходження ПП «ЛПТ-Торг» за податковою адресою, а саме: м.Київ, вул.Маршала Гречка, 13, оф. 705, є необґрунтованим, а, відтак, останній не розірваний у встановленому законодавством порядку та продовжує свою дію. Таким чином, у ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві продовжують мати місце зобов'язання за даним договором, у тому числі прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, звітної розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року та звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року, поданих засобами електронного зв'язку.

Отже, дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ЛПТ-Торг» звітної податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року; звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року є протиправними, за результатами чого слід зобов'язати ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві вважати прийнятими та зареєстрованими останні днем їх фактичного отримання відповідачем.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05 березня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.