Справа № 804/4711/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2014 р. Справа № 804/4711/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача: Омельченка В.Л.,
представника позивача: Кислова М.В.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 відкрито провадження в адміністративний справі № 804/4711/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2014.
У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується розпискою повноважного представника, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - Кас України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату,час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 02.09.2013 № 214, Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Дім Буд» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині податку на прибуток та ПДВ при здійсненні операцій з ТОВ «Діксі Буд», ТОВ НВП «Ньютек», за період діяльності з 01.07.2012 по 31.12.2012 у періодах їх фактичного здійснення, результати якої оформлені актом від 12.09.2013 № 429/221/32965238 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Дім Буд» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині податку на прибуток та ПДВ при здійсненні операцій з ТОВ «Діксі Буд», ТОВ НВП «Ньютек» за період діяльності з 01.07.2012 по 31.12.2012 у періодах їх фактичного здійснення».
В означеному акті податковий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій ТОВ «Дім Буд» з ТОВ «Діксі Буд» та ТОВ НВП «Ньютек» у перевіряємому періоді, такі висновки податкового органу ґрунтуються на наступному.
У зазначених актах встановлено, що ТОВ «Діксі Буд» не знаходиться за податковою адресою. Крім того, з означених актів вбачається, що під час їх складання податкові органи прийшли до висновків про нереальність господарських операцій ТОВ «Діксі Буд» із контрагентами - постачальниками - ТОВ «РИВС» та ТОВ «Старт - Д». Перевірками встановлено відсутність об'єктів оподаткування ТОВ «Діксі Буд» - по ланцюгу постачання з ТОВ «РИВС» та ТОВ «Старт - Д». Також, за результатами звірки отриманих матеріалів не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Діксі Буд», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлено дефектність первинних документів та відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій ТОВ «Діксі Буд» - по ланцюгу постачання: постачальники - ТОВ « РИВС» - ТОВ « ДІКСІ БУД»- …».
В акті перевірки від 12.09.2013 № 429/221/32965238, податковим органом зазначено, що операції з отримання ТОВ «Дім Буд» послуг у ТОВ «Діксі Буд» не підтверджуються стосовно реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.
Надані до перевірки акти приймання виконання будівельних робіт (ф. КБ - 2в, КБ-3), які підписані і узгоджені посадовими особами ТОВ «Дім Буд» та ТОВ «Діксі Буд» не відповідають суті господарської операції.
Таким чином, контролюючий орган зазначив, що на порушення п. 138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ТОВ «Дім Буд», у зв'язку з не підтвердженням витрат первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства, встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 323889,00 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на 323889,00 грн.
Враховуючи встановлені порушення, на підставі вищевказаного акту перевірки, Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області були винесені податкові повідомлення - рішення від 30.09.2013 :
Дослідивши надані сторонами докази та обставини справи, суд не погоджується із позицією податкового органу щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Дім Буд» та ТОВ «Діксі Буд» у перевіряємому періоді, у зв'язку з наступним.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача, що правочин, укладений позивачем із ТОВ «Діксі Буд», не спрямований на настання реальних правових наслідків через те, що за ланцюгом між ТОВ «Діксі Буд» та ТОВ «Ривс», ТОВ «Старт - Д» і попередніми контрагентами останнього відсутні об'єкти оподаткування, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків, та його безпосереднім контрагентом.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили ТОВ «Діксі Буд» або його контрагенти, зокрема, ТОВ «Ривс», ТОВ «Старт - Д».
Аналогічну позицію з цього приводу займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 ( номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678).
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між ТОВ «Дім Буд» та ТОВ «Діксі Буд», і реальність зміни майнового стану першого.
Матеріали справи свідчать про те, що позивач мав господарські взаємовідносини із контрагентом ТОВ «Діксі Буд», які за своєю правовою природою, є відносинами субпідряду.
Судом встановлено, що між Відділом освіти та науки Нікопольської міської ради (замовником) та ТОВ «Дім Буд» (підрядником) було укладено ряд договорів, а саме: № 1/12 від 11.10.2012 про надання послуг з поточного ремонту вимощення котельні КЗ ЗОШ № 22; № 20 від 28.09.2012 про виконання робіт з капітального ремонту Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 21», № 207 від 04.09.2012 про виконання робіт з капітального ремонту комунального дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 34 «Маргаритка» по вул. Станіславського, 32, в м. Нікополь Дніпропетровської області», № 367/12 від 01.08.2012 на проведення капітального ремонту будинку № 15 по вул. Кармелюка, м. Нікополь; № 368/12 від 01.08.2012 на проведення капітального ремонту будинку № 5 по вул. Кармелюка, м. Нікополь; № 429/2 від 03.09.2012 на проведення капітального ремонту крівлі будинку № 71 по вул. Героїв Чорнобилю, м. Нікополь.
В процесі розгляду справи встановлено, що для виконання робіт по вищевказаних договорах позивачем було залучено як субпідрядника ТОВ «Діксі Буд».
Виконавцем ТОВ «Діксі Буд» позивачеві видана податкова накладна від 26.12.2012 № 267.
Вказані роботи, в подальшому, прийняті замовником - відділом освіти та науки Нікопольської міської ради за актом приймання виконання будівельних робіт № 1.
Роботи, які передані позивачем замовнику за актом приймання виконання будівельних робіт № 1 за листопад 2013 року ( договір № 367 /12 від 01.08.2012, найменування будівництва та його адреса: Капітальний ремонт будинку № 15 по вул. Кармелюка, м. Нікополь), виконані субпідрядником ТОВ «Діксі Буд» відповідно до договору підряду № 7 від 01.11.2012.
Передані генпідрядником замовнику за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 за жовтень 2013 року роботи (договір №1/2 від 11.10.2012, найменування будівництва: поточний ремонт вимощення котельної школи № 22), виконані субпідрядником відповідно до договору підряду № 2 від 02.10.2012.
Роботи, які були передані ТОВ «Дім Буд» замовнику за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 за листопад 2013 року (договір № 368/12 від 01.08.2012, найменування будівництва та його адреса: капітальний ремонт будинку № 5 по вул. Кармелюка, м. Нікополь), виконані ТОВ «Діксі Буд» відповідно до договору № 8 від 01.11.2012.
Роботи, що були передані ТОВ «Дім Буд» замовнику за актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 за жовтень 2013 року ( договір № 207 від 04.09.2012, найменування будівництва та його адреса: капітальний ремонт ясел - садка № 34 «Маргаритка»), виконані ТОВ «Діксі Буд» відповідно до договору підряду № 4 від 02.10.2012.
Виконання вказаних робіт ТОВ «Діксі Буд» підтверджується підписаним сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року на суму 9204,00 грн. ( в т.ч. ПДВ - 1534,00 грн.).
Виконавцем ТОВ «Діксі Буд» була складена та видана позивачу податкова накладна від 31.12.2012 № 271 на суму 9204,00 грн. ( в т.ч. ПДВ - 1534,00 грн.).
Роботи, передані генпідрядникам замовнику за актом № 4 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року (договір № 20 від 28.09.2012, найменування будівництва: капітальний ремонт школи № 21), виконані субпідрядником відповідно до договору підряду № 6 від 01.11.2012.
Роботи, які були передані генпідрядником замовнику за актом приймання виконаних будівельних робіт № 5 за жовтень 2013 року (договір № 368/12 від 01.08.2012, найменування будівництва та його адреса: капітальний ремонт будинку № 5 по вул. Кармелюка, м. Нікополь), виконані субпідрядником ТОВ «Діксі Буд» відповідно до договору субпідряду № 1 від 01.10.2012.
Передані ТОВ «Дім Буд» замовнику за актом приймання виконаних будівельних робіт № 6 за листопад 2013 року роботи (згідно договору № 429/2 від 03.09.2012, найменування будівництва та його адреса: капітальний ремонт крівлі будинку № 71, по вул. Героїв Чорнобилю, м. Нікополь), виконані ТОВ «Діксі Буд» на підставі договору підряду № 3 від 02.10.2012.
З матеріалів справи вбачається, що приймання робіт здійснювалося наступним чином: спочатку позивач приймав роботи у підрядника -ТОВ «Діксі Буд», а в подальшому ці роботи передавав своєму контрагенту - замовнику: Відділу освіти та науки Нікопольської міської ради (замовнику) та КП «СЕЗ» яке, згідно п. 1.1. договорів: № 367/12 від 01.08.2012, № 1/2 від 11.10.2012, № 368/12 від 01.08.2012 , № 207 від 04.09.2012 , № 20 від 28.09.2012, № 429/2 від 03.09.2012, виступав у якості представника замовника, якому надані повноваження з технічного нагляду.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
У даному випадку, з урахуванням специфіки договірних відносин (підряд) підписані всіма сторонами акти виконаних будівельних робіт є тим документом, який засвідчує виконання робіт належним чином та виконання підрядником взятих на себе зобов'язань.
Матеріалами справи підтверджено, що будівельні роботи були виконані ТОВ «Діксі Буд» належним чином, прийняті ТОВ «Дім Буд» на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт. Виконані роботи оплачені ТОВ «Дім Буд», що підтверджується первинними документами: податковими накладними, актами приймання виконаних будівельних робіт, які, також, надавалися відповідачу під час проведення перевірки.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом ТОВ «Діксі Буд» підтверджується первинними документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. На підставі вищезазначеного, судом встановлений рух активів від ТОВ «Діксі Буд» до позивача.
Однак, суд зазначає, що сама собою наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки, складених у відношенні контрагентів платника податків, не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти виключно в ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів.
Крім того, судом встановлено, що вказане підприємство отримало відповідну ліцензію Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Донецькій області Серії АД , 031198 від 20.03.2012 № 5-Л на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, строк її дії до 20.03.2015, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
Відтак, ТОВ «Діксі Буд» на момент укладання правочинів з ТОВ «Дім Буд» мало необхідний обсяг спеціальної правосуб'єктності.
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2014 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Діксі Буд»;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання робіт/послуг ТОВ «Дім Буд» і його господарською діяльністю;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість;
- факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п.138.1 ст.138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
З огляду на все вищевикладене, встановлений рух активів в процесі здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Діксі Буд», суд вважає, що контролюючий орган безпідставно дійшов висновку про завищення позивачем у перевіряємому періоді суми витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 323889,00 грн., у зв'язку з не підтвердженням витрат первинними документами, з урахуванням того, що всі витрати ТОВ «Дім Буд» фактично підтверджені первинними документами, які містяться в матеріалах справи.
Беручи до уваги те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача з ТОВ «Діксі Буд» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими накладними, актами виконаних робіт, встановлений рух активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаним підприємством, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу витрат у перевіряємому періоді суму у розмірі 323889,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Діксі Буд».
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у розмірі 331 грн. 99 коп.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 129, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Буд» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 331 (триста тридцять одна ) грн. 99 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 червня 2014 року.

Суддя О.В. Царікова