Справа № 344/3326/14-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 5995/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про перерахунок та виплату пенсії.

Позивачка просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області здійснити з 1.02.2008 року перерахунок та виплату пенсії, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, винагороду за вислугу років в розмірі 25% до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг згідно постанови КМУ від 12.09.1997 року № 1013, грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 24.02.2003 року № 212.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.03.2014 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про перерахунок та виплату пенсії за період з 1.02.2008 року по 12.09.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2014 року позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з 13.09.2013 року провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії і визначену пенсію державного службовця нараховувати та виплачувати, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, винагороду за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) згідно постанови КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів ДПС України, які мають спеціальні звання» та грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 24.02.2003 року №212 «Про затвердження порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків» з 13.09.2013 року, з подальшим врахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, яке, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що виплати, які просить врахувати при обчислення пенсії позивачка, не включаються у структуру заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії державного службовця. Тому при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 обґрунтовано не були враховані ці виплати.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 25.12.2007 року позивачці ОСОБА_1 призначено пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

При визначенні розміру заробітної плати державного службовця, з якої обраховувався розмір пенсії позивачки, управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську не були враховані складові заробітної плати: матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) згідно постанови КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів ДПС України, які мають спеціальні звання» та грошова винагорода, передбачена постановою КМУ від 24.02.2003 року №212 «Про затвердження порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків».

13.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії з заробітної плати із врахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) згідно та грошова винагороди згідно постанови КМУ від 24.02.2003 року №212 . Однак, в проведенні такого перерахунку їй було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті позивачці пенсії є неправомірними, оскільки виплати, які просить врахувати позивачка, є складовими заробітної плати та повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до відповідача з заявою про перерахунок), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) згідно постанови КМУ від 12.09.1997 року №1013 та грошова винагорода, передбачена постановою КМУ від 24.02.2003 року №212, входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» із заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з врахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) згідно постанови КМУ від 12.09.1997 року №1013 та грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2003 року №212, починаючи з 13.09.2013 року, в межах строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в справах подібної категорії міститься у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2014 року (№ 21-134а14), від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним та всебічним з'ясуванням усіх обставин справи, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2014 року в справі № 344/3326/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський