Справа № 755/32840/14-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання нечинним розпорядження № 959 від 03.10.2014 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язання нарахувати та сплатити позивачу пенсію на підставах, визначених пенсійним законодавством, у тому числі за весь строк її недоотримання, починаючи з 14.07.2014 р. з виплатою заборгованості, що утворилась.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Причини своєї неявки не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач працював апаратником приготування гумових клеїв і покриттів з 27.07.1976 р. по 24.11.1976 р., слюсарем по ремонту апаратурного обладнання з 04.03.1980 р. по 08.04.1980 р., апаратником хлорування з 09.04.1980 р. по 17.07.1980 р., електрослюсарем по ремонту приладів теплотехнічного контролю і автоматики теплових процесів з 04.07.1983 р. по 21.05.1986 р. та з 01.06.1987 р. по 14.02.2002 р.

Всі періоди роботи підтверджено трудовою книжкою та віднесення цих періодів до переліку посад, що дають право на призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 не заперечується відповідачем.

14.07.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Натомість, листом від 07.10.2014 р. № 17304/06 відповідач повідомив позивачу, що розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва № 959 від 03.10.2014 р. (а. с. 5 - 6) йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії з огляду на те, що записи трудової книжки та довідки роботодавця містять певні розбіжності, а їх уточнення є неможливим у зв'язку з тим, що строк процедури санації відносно особливо небезпечного підприємства ВАТ «Радикал» закінчився 22.01.2012 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (чинний з 01.01.1992 р., далі - Закон № 1788) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на один рік за кожні два роки такої роботи (жінкам).

Частина третя статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачений законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченими раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, при нарахуванні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 р. № 383, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 01.12.2005 р. за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1, № 2, що діяли на період роботи працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що зазначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відмовляючи у призначенні пільгової пенсії позивачу, відповідач не заперечував, що дана посада відноситься до посад, що дають право на призначення пільгової пенсії, натомість, зазначив, що викладені відомості в довідках, підтверджуючих пільговий характер роботи № 100 від 07.11.2011 р. (а. с. 32) та № 99 від 07.11.2011 р. (а. с. 31), не повністю за своєю суттю відповідають відомостям трудової книжки.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відомості трудової книжки, копія якої наявна в матеріалах справи, не викликають сумнівів ні щодо характеру виконуваних робіт позивача, ні щодо періодів виконання цих робіт.

По суті недоліків, виявлених пенсійним органом під час опрацювання документів, випливає, що відображений в довідках період роботи позивача з 04.03.1980 р. по 18.07.1980 р. стосується виконання робіт в цеху № 16, в той час, як згідно трудової книжки позивач працював у зазначеному періоді певний проміжок часу також в цеху № 4.

Крім того, у трудовій книжці на стор. 11 - 13 міститься запис № 20 про звільнення 01.02.1997 р. позивача за переведенням до ПП «Редакція газети «Особиста справа» (а. с. 16).

Натомість, під записом № 20 міститься інший запис наступного змісту: «Запис під № 20 скасувати. Поновлений на попередньому робочому місці» на підставі наказу № 83/ок від 26.03.1997 р.

Однак, відповідач зазначив, що вказаний запис не завірений відповідним підписом та ініціалами.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що вказаний запис скріплено печаткою ВАТ «Радикал», так само як і скріплено цією печаткою наступний запис про звільнення позивача 14.02.2002 р. з відповідним підписом інспектора Кулешової В. Г. (а. с. 17).

Інші записи між зазначеними записами в трудовій книжці відсутні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вказаній вимозі, відповідач не довів, що в період з 01.02.1997 р. по 14.02.2002 р. позивач працював в ПП «Редакція газети «Особиста справа».

Також, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про відмінність відомостей пільгових довідок про роботу позивача в цехах №№ 14, 18, 20 з 04.07.1983 р. по 21.05.1986 р. та в цехах №№ 14, 18, 25 з 01.06.1987 р. по 01.04.1988 р. від відомостей трудової книжки (№№ 14, 18, 20, 22 в обидва періоди) не перебувають у наслідковому зв'язку з відсутністю у позивача права на призначення пенсії, у зв'язку з тим, що таке право залежить від характеру роботи, а не від номеру цеху в якому вона виконується.

Вплив вказаних неточностей довідок на невідповідність відомостей трудової книжки дійсному стажу позивача відповідачем не доведено, з огляду на що, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що прийняте на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи у відповідності до вимог діючого законодавства.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.