Справа № 2а-0770/4083/11
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Справа № 2048/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний А.М.

секретар судового засідання Корнієнко О.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 року у справі № 2а-0770/4083/11 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області із адміністративним позовом, яким просить: визнати дії відповідача, які виражені в умисному неврахуванні документально підтверджених витрат і не виключенні цих витрат із валового доходу, та в такий спосіб штучному збільшенні сукупного чистого доходу, незаконними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок чистого доходу з врахуванням всіх витрат не як суб'єкта господарської діяльності, а як фізичної особи та встановити суму прибуткового податку з доходів фізичної особи; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №123//5335 від 09.09.2011 року, яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 686717,50 грн., №122//5336 від 09.09.2011 року, яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 651301,00 грн., №125//5344 від 09.09.2011 року, яким позивачу донараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 6440,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Акт перевірки від 19.08.2011 року не містить доказів порушення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», Закону України «Про податок на додану вартість» та інших податкових законів, а мітить тільки припущення (недоведені висновки), Акт не є носієм доказової інформації, а тому не може слугувати підставою для донарахування податкових зобов'язань та застосування штрафних санкцій. Крім того, як стверджує позивач, відповідач не включив до валових витрат позивача грошові кошти, витрачені ним на придбання будівельних матеріалів у нерезидентів на суму 1998091,00 грн., а отже, з огляду на від'ємну різницю між валовими доходами та витратами, пов'язаними з реалізацією позивачем будівельних матеріалів, об'єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб у позивача відсутній.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 року у справі № 2а-0770/4083/11 в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримують вимоги апеляційної скарги. Просять таку задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на підставі Свідоцтва про сплату єдиного податку (з видом діяльності «діяльність автомобільного вантажного транспорту»).

Податковий контроль може здійснюватись шляхом ведення обліку платників податків, інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів ДПС, перевірок та звірок. Таким чином, перевірки є одним із основних видів податкового контролю платників податків.

Відповідно до п. 75.1 ПКУ податківці мають право проводити камеральні, документальні (планові чи позапланові; виїзні чи невиїзні) та фактичні перевірки. Документальними вважаються перевірки, предметом яких є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених ПКУ податків та зборів2. Документальна перевірка, в свою чергу, може бути виїзною та невиїзною. Такі перевірки відрізняються місцем їх проведення. Документальна виїзна перевірка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого вона проводиться. Нагадаємо, відповідно до ст. 93 ПКУ місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та облік. Документальна невиїзна перевірка проводиться у приміщенні органу ДПС.

В серпні 2011 року ДПІ у Тячівському районі на підставі пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено виїзну позапланову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року. За наслідками перевірки складено Акт перевірки від 19.08.2011 року.

За результатами документальної перевірки фізичної особи - підприємця встановлені порушення та донараховано: перевищення граничного рівня обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) 500 тис. грн. у ІІ-му кварталі 2008 року (наростаючим підсумком з початку року) на 404472,00 грн.; податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в загальній сумі 651301 грн., в тому числі за 2008 рік на суму 290773,00 грн., за 2009 рік на суму 239029,00 грн. та за 2010 рік на суму 121499,00 грн.; перевіркою донараховано податку на додану вартість на загальну суму 549374,00 грн.; податок з доходів фізичних осіб із одноразових виплат грошових коштів в сумі 879,90 грн.; застосовано фінансові санкції в загальній сумі 6440,00 грн.; перевіркою застосовано фінансові санкції в загальній сумі 1,00 грн.

В обґрунтування своїх висновків податковий орган посилається на той факт, що позивач облік доходів та витрат за період 2008р.-2010р. вів неналежним чином, а саме, не в повному обсязі обліковано всі отримані доходи (не обліковано доходи від торгово-посередницької діяльності), чим порушено абз. «а» п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.03 р. № 889-ІV (із змінами та доповненнями). Відповідно до бази даних «Митниця» позивач протягом 2008-2010рр. імпортував для подальшої реалізації будівельні матеріали на загальну суму 1998091,00 грн., що не відображав в податковому обліку та не включав до податкової звітності.

Згідно проведеного аналізу задекларованих даних по отриманому обсягу виручки за 2008, 2009 та 2010 рр., на підставі наданих первинних документів, оцінки елементу податкової бази по інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів по ф. № 1-ДФ за 2008, 2009 та 2010 рр., а також по доходах отриманих позивачем за надані послуги по перевезенню вантажів та по реалізації будівельних матеріалів відповідно до бази даних «Митниця» та закупівельних цін на будівельні матеріали, відповідно до цінової оцінки Закарпатської торгово-промислової палати, встановлено обсяги валового доходу позивача за відповідні періоди, який склав: за 2008 рік -2135158,00 грн., за 2009 рік - 1660730,00 грн., за 2010 рік - 83950,00 грн.

У результаті перевірки ДПІ у Тячівському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №122//5336 від 09.09.2011 року, яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 65130,00 грн. Відповідачем також встановлено, що позивач через перевищення граничного обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) на 500 тис. грн. позбувся права здійснювати свою діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності з 01 липня 2008 року.

Позивач, здійснюючи торгівельну діяльність імпортованими будівельними матеріалами, повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати його за ставкою 25%. В зв'язку з зазначеним, відповідачем донараховано податку на додану вартість на загальну суму 657073 грн. та винесено повідомлення-рішення №123//5335 від 09.09.2011 року, яким донараховано податку на додану вартість на загальну суму 549374,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 137343,50 грн., оскільки позивачем не відображено показники у рядку 1 Декларації з ПДВ на загальну суму 549374,00 грн., по порушеннях викладених у розділі 2.2. За наслідками проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 09.09.2011 року №125//5344 про застосування фінансові санкції в загальній сумі 6440,00 грн. за порушення позивачем пп.267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, оскільки позивач здійснював реалізацію будівельних матеріалів за готівкові кошти на суму 3520524,00 грн. без придбання торгового патенту за січень, травень-грудень 2008 року, лютий-травень 2009 року, липень 2009 року, вересень-жовтень 2009 року, лютий-березень 2010 року, червень 2010 року, вересень-грудень 2010 року.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Відповідно до статті 5 Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (який був чинним на час виникнення спірних відносин) визначає особливості оподаткування доходів від зайняття підприємницькою діяльністю.

Абзацом 1 статті 13 цього Декрету визначено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу (абзац 2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування так і з оподаткування суми такого перевищення у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який, згідно із п. 22.10 ст. 22 «Прикінцеві положення» Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону, оскільки оподаткування за ставкою єдиного податку може мати місце при дотриманні норм Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а у випадку недотримання вказаних норм, зокрема щодо перевищення граничного розміру виручки, такі суми мають оподатковуватись на загальних підставах.

Перехід платника податків, який обрав спрощену систему оподаткування та звітності, у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування є єдиним передбаченим наслідком для такого платника. Оподаткування за ставкою єдиного податку може мати місце при дотриманні норм Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а у випадку недотримання вказаних норм, зокрема щодо перевищення граничного розміру виручки, такі суми мають оподатковуватись на загальних підставах.

Матеріалами справи доведено, що позивач протягом 2008р., 2009р. та 2010р. здійснював придбання товарно-матеріальних цінностей у юридичних осіб на митній території України та здійснював імпорт будівельних матеріалів (готової порошкоподібної суміші з цементу, вапна, пiску, пластифiкуючих добавок для підготовки (оштукатурення) поверхонь будiвель, марки K», вапно торгової марки» тощо), що підтверджується даними акту перевірки та вантажно-митними деклараціями.

У разі порушення вимог статті 1 Указу, зокрема, перевищення обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) протягом календарного року в розмірі 500 тис. грн. платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), що і було встановлено відповідачем у акті перевірки від 19.08.2011 р.

Згідно з пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку, включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом.

Відповідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.92 року №13-92 із змінами та доповненнями, зазначено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Матеріалами справи доведено, що обсяг виручки позивачем (у той час коли останній перебував на спрощеній системі оподаткування) у ІІ кварталі 2008 року перевищив 500 тис.грн. на 404472,0 грн., є об'єктом оподаткування за загальними правилами оподаткування доходів від підприємницької діяльності відповідно до порядку оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності.

Ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. № 13/92 «Про прибутковий податок з громадян», передбачає, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України від 22.05.1997 № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до додатку №7 «Інструкції про прибутковий податок з громадян» від 21.04.93 р № 12 (із змінами та доповненнями), будь - які суми витрат фізичної особи - СПД до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати повинні бути документально підтвердженими, однак позивачем на під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду не було надано жодного підтверджуючого первинного документа на витрати, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходу по продажу імпортованих товарів.

Матеріалами справи підтверджено здійснення реалізації будівельних матеріалів позивачем за готівкові кошти на суму 3520524 грн. без придбання торгового патенту за січень, травень-грудень 2008 року, лютий-травень 2009 року, липень 2009 року, вересень-жовтень 2009 року, лютий-березень 2010 року, червень 2010 року, вересень-грудень 2010 року.

З огляду на викладене, оскаржувані податкові повідомлення-рішення №123//5335 від 09.09.2011р., яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 686717,50 грн., №122//5336 від 09.09.2011р., яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 65130,00 грн. та №125//5344 від 09.09.2011р., яким позивачу донараховано штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6440,00 грн., прийняті відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 року у справі № 2а-0770/4083/11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.