Справа № 2а-2267/12/2070
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. Справа № 2а-2267/12/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2012р. по справі № 2а-2267/12/2070

за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства

до Державної екологічної інспекції у Харківській області третя особа Прокуратура Харківської області

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2012 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство звернулося до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області в частині використання при розрахунку збитків, завданих державі Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством, протоколів вимірювань показників складу та властивостей проб вод № 145-бп/279 від 15 серпня 2011 року, № 147-бп/281 від 18 серпня 2011 року, № 151-бп/288 від 22 серпня 2011 року;

- визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області в частині застосування для розрахунку збитків, завданих державі Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством, п. 7.1 (формули 12) Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20 липня 2009 року;

- визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області стосовно нарахування Ізюмському комунальному виробничому водопровідно-каналізаційному підприємству збитків в розмірі 115 170 грн. 99 коп. (сто п'ятнадцять тисяч сто сімдесят грн. 99 коп.) на підставі матеріалів позапланової перевірки дотримання Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством вимог природоохоронного законодавства, проведеної 05,08-12,15-18.08.2011 року.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 24.07.2012 року позовні вимоги задовольнив.

Визнав неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області в частині використання при розрахунку збитків завданих державі Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаціиним підприємством протоколів вимірювань показників складу та властивостей проб вод № 145-бп/279 від 15 серпня 2011 року, № 147-бп/281 від 18 серпня 2011 року, № 151-бп/288 від 22 серпня 2011 року.

Визнав неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області в частині застосування для розрахунку збитків завданих державі Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством п. 7.1 (формули 12) Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389.

Визнав неправомірними дії Державної екологічної інспекції Харківської області стосовно нарахування Ізюмському комунальному виробничому водопровідно-каналізаційному підприємству збитків в розмірі 115170,99 грн. на підставі матеріалів позапланової перевірки дотримання Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством вимог природоохоронного законодавства, проведеної 05, 08-12, 15-18 серпня 2011 року.

Харківська міжрайонна природоохоронна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2012 року по справі № 2а-2267/12/2070 скасовано та закрито провадження у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство має дозвіл на спеціальне водокористування, виданий державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області Укр.№ 4652 А/Хар. від 30.10.2009 р, до 31.10.12 р., яким встановлений ліміт скидання стічних вод 5475,0 тис.куб.м./рік. (а.с. 59-60). Також позивач має узгодження №124-с від 28.10.09 р. умов спеціального водокористування строком на три роки (а.с. 64).

В період 05,08-12,15-18 серпня 2011 року відповідно до ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та згідно з наказом Державної екологічної інспекції у Харківській області від 01.02.2011 р. № 89/01-03 проводилась позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства позивача, Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства.

За результатами перевірки складений акт № 823/07-46 від 05,08-12,15-18 серпня 2011 р. (а.с. 5-16). В акті перевірки зазначено, що відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції здійснено відбір проб на скиді стічних вод з очисних споруд до р. Сіверський Донець: акти відбору проб № 145-бп/279 від 08.08.2011 р., № 147-бп/281 від 10.08.2011 р., № 151-бп/288 від 17.08.2011 р. (а.с. 39-41). Відповідно до протоколів вимірювань показників складу та властивостей проб вод № 145-бп/279 від 15.08.2011 р., № 147-бп/281 від 18.08.2011 р., № 151-бп/288 від 22.08.2011 р. (а.с. 14-19), вказано про перевищення концентрації забруднюючих речовин у скиді стічних вод норм, встановлених в дозволі на спеціальне водокористування.

15 грудня 2011 року на адресу Ізюмського КВ ВКП надійшла претензія № 340 про відшкодування збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в сумі 115 170 грн. 99 коп. з розрахунком збитку, зробленим на підставі даних, що вказані в актах відбору проб.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо нарахування збитків є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС України).

Згідно із пунктом 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Статтею 110 Водного Кодексу України встановлено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Стаття 111 Водного Кодексу України визначає, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, здійснювався відповідно до «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Мінприроди України від 20 липня 2009 року № 389.

У цьому випадку розрахунок розмірів відшкодування збитків не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС.

За змістом частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер

Між тим дані, викладені в розрахунку, та сам розрахунок, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Такі дані розрахунку можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про стягнення сум збитків, в основу яких покладені згадувані дані розрахунку.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Таким чином, розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, а отже, права та інтереси позивача не порушені.

Дана позиція також викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року у справі К/800/37409/13.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач при здійсненні своїх повноважень діяв згідно з приписами діючого законодавства України.

Отже, позовні вимоги Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства є необгрунтованими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2012р. по справі № 2а-2267/12/2070 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства до Державної екологічної інспекції у Харківській області відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.