Справа № 804/18593/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.
представника позивача Маслянікової І.О.
представника відповідача Бєлєвої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом позову Приватного підприємства «Спецстройсистема» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
11.11.14 року Приватне підприємство «Спецстройсистема» (далі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо спонукання укласти Договір про визнання електронних документів, що не відповідає Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області укласти Договір про визнання електронних документів за формою згідно Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов із викладених в ньому підстав.
Відповідач - Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області надав до суду заперечення (а.с. 24-26), в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що ДПІ були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо сприяння в укладанні позивачем Договору про визнання електронних документів. Між тим, підприємством для підписання надавався свій варіант Договору, у підписанні якого було відмовлено у зв'язку із встановленням розбіжностей в реквізитах Договору.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Відповідно до ст. 5-7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. № 851-IV (далі - Закон № 851-IV), електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа зобов'язковими реквізитами. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом.
Згідно зі ст. 9 Закону № 851-IV, електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. Порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.
Статтями 10-11 Закону № 851-IV встановлено, що відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ. Електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 851-IV, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.
З метою укладення договору платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці.
Згідно п. 5.2, 5.4, 5.5 Інструкції №233, платник податків отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді. Ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки), надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії. Після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.
Відповідно до пункту 6 Інструкції №233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит, видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.
У той же час, підпунктом 6.4 названого пункту закріплено єдину підставу для повернення договору та електронного носія, які надані платником податків це невідповідності реквізитів, вказаних у договорі реєстровим даним платника податків в органах ДПС.
Судом встановлено, що 08.10.2014 року ПП «Спецстройсистема» стало відомо про те, що податкова звітність з ПДВ за вересень 2014 року, направлена засобами електронного зв'язку ДПІ не прийнята у зв'язку із заміною посилених відкритих сертифікатів електронних ключів.
08.10.2014 року позивачем засобами електронного зв'язку на адресу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено Договір № 81020143 від 08.10.2014 року «Про визнання електронних документів» у зв'язку із зміною посилених відкритих сертифікатів електронних ключів (квитанція 1), який відповідачем прийнято не було про що в електронному повідомленні (квитанція 2) було зазначено про необхідність укладання Договору «Про визнання електронних документів» в паперовому вигляді (а.с. 57).
14.10.2014 року позивачем засобами електронного зв'язку на адресу відповідача знову було направлено Договір «Про визнання електронних документів», що підтверджується квитанцією 1, який також не було прийнято ДПІ та роз'яснено про необхідність укладання договору в паперовому вигляді (квитанція 2) (а.с. 56).
14.10.2014 року позивач також звернувся до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська із письмовим зверненням про укладання Договору «Про визнання електронних документів» № 141020141 від 14.10.2014 р., між тим, примірники підписаного Договору в паперовому вигляді відповідачу не надав, що підтверджується копією листа від 14.10.2014 р. за вих. № 10/14-1 (а.с. 77) та не заперечувалось директором підприємства Любимовим Г.Б., допитаним в ході судового засідання.
Тобто, судом встановлено, що на момент звернення до суду (11.11.2014 року) позивач два примірника Договору «Про визнання електронних документів» в паперовому вигляді, як того вимагає Інструкція № 233, для підписання до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська не подавав.
Судом також встановлено, що 20.11.2014 року директором ПП «Спецстройсистема» Любимовим Г.Б. у відповідача було отримано два примірника Договору «Про визнання електронних документів» (а.с. 27-34), які після ознайомлення повинні були бути підписані позивачем на передані до ДПІ у відповідності до положень п. 5 Інструкції № 233.
24.11.2014 року ПП «Спецстройсистема» листом за вих. б/н звертається до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в якому повідомляє про направлення для підписання двох примірників Договору «Про визнання електронних документів» від 24.11.2014 р. № 241120141 та посиленого сертифікату відкритих ключів на електронному носієві з проханням підписати Договір та направити на його адресу один примірник Договору (а.с. 78).
З матеріалів справи також свідчить, що 20.10.2014 року та 18.11.2014 року працівниками ОУ ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області були складені Довідки про не встановлення ПП «Спецстройсистема» за місцем знаходження (м. Дніпропетровськ, ж/м Сокіл б. 5 кв. 48) (а.с. 92, 95) та направлені Повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 20.10.2014 р. і 24.11.2014 р. до Реєстраційної служби (а.с. 93-94).
Судом встановлено, що 01.12.2014 року за вих. № 28/516-2 засобами поштового зв'язку державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Царьковою М.А. на адресу позивача було направлено Повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, яке було отримано ПП «Спецстройсистема» 04.12.2014 р. (а.с. 84).
З урахуванням наведеного суд зазначає, що фактично позивачем лише 24.11.2014 року до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська було направлено у паперовому вигляді два примірника Договору «Про визнання електронних документів» від 24.11.2014 р. для його підписання відповідачем та повернення одного примірника підписаного Договору підприємству, як того вимагає Розділ III Інструкції № 233.
Як було зазначено вище, відповідно до п. 6.4 Інструкції № 233, податковий орган звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору.
Оскільки, на момент подання позивачем до ДПІ для підписання примірників Договору «Про визнання електронних документів» від 24.11.2014 р. у позивача були наявними відомості про відсутність відомостей про місцезнаходження підприємства (а.с. 95), тобто, існували розбіжності у реквізитах, вказаних у Договорі підприємством із відомостями, що містяться в реєстраційних базах ДПС, у відповідача були обґрунтовані підстави для відмови в укладанні вказаного Договору.
За вказаних обставин суд вважає, що відповідач, відмовляючи в укладанні Договору «Про визнання електронних документів» від 24.11.2014 р. діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством і підстави для визнання його дій протиправними, відсутні.
Посилання позивача на ту обставину, що примірники Договору «Про визнання електронних документів», отримані в ДПІ 20.11.2014 року не відповідали змісту Примірного Договору «Про визнання електронних документів», що міститься в Додатку 1 до Інструкції № 233, суд не приймає до уваги, оскільки, як було з'ясовано в ході розгляду справи, у підписанні Договору від 24.11.2014 року було відмовлено у зв'язку із розбіжностями в реквізитах Договору і баз даних ДПС, які були встановлені відповідачем 01.12.2014 року.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність своїх дій у зв'язку із чим, у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Спецстройсистема» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева