Справа № 821/4109/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р. Справа № 821/4109/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування рішення, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в задоволені позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованним, незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем з 25.10.2004 року та знаходиться на обліку в Цюрупинській ОДПІ як платник податків.

Рішенням від 08.04.14 № 9/22/НОМЕР_1 Цюрупинської ОДПІ за порушення ст. 15 та ст. 15-3 Закону України від 19.12.95 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481), а саме - продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років та реалізація тютюнових виробів без придбання ліцензії на право здійснення реалізації підакцизних товарів, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 застосований штраф в сумі 8500 грн. відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481.

Підставою для прийняття спірного рішення стали протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2014 № 002766, складений ст. о/у СДСБЄЗ Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області ст. лейтенантом міліції Орещенко Б.О. за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно продавця ОСОБА_6, з якого вбачається, що в магазині ПП ОСОБА_4 за адресою в АДРЕСА_1 24.04.14 близько 14 год. 10 хвил. продавцем ОСОБА_6 продано неповнолітній особі ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, пляшку пива "Оболонь Світле", об'ємом 0,5 л. з вмістом алкоголю 4,5 % та пачку цигарок "Навигатор". Даний протокол гр. ОСОБА_6 підписано, з протоколом остання погодилась. Зазначені в протоколі обставини гр. ОСОБА_6 підтвердила складеними в письмовому вигляді поясненнями.

ОСОБА_7 в своїх письмових поясненнях на адресу начальника Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області також підтвердив обставини 24.04.14 в магазині ПП ОСОБА_4 та зазначив, що продавець не запитувала у нього вік та паспорт. До протоколу додано копію паспорту ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1

Як наслідок, постановою адміністративної комісії Східненської сільської ради від 12.05.14, було притягнуто ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП за продаж пива та цигарок неповнолітній особі. З наданої позивачем до справи копії платіжки вбачається, що ОСОБА_6 сплатила 26.05.14 штраф у сумі 510 грн.

ОСОБА_4 оскаржила рішення від 08.04.14 № 9/22/НОМЕР_1 в адміністративному порядку, але скарга залишена без задоволення, рішення без змін рішенням Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 05.08.14 № 4877/10/21-22-10-06-06 про результати розгляду первинної скарги.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі порушення, нести відповідальність, передбачену Законом для забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв на території України.

Статтею 15 Закону України № 481 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст. 15-3 Закону України № 481 встановлені обмеження щодо продажу пива, слабоалкогольних напоїв, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зокрема: забороняється здійснювати продаж такої продукції особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напоїв, вино столове або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Статтею 17 Закону України № 481 передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення вимог статті 15 у розмірі 1700 грн. та статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Відповідно до ч. 3 статті 17 Закону України № 481 рішення про стягнення штрафів приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України. Приписи статті 17 Закону № 481 не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03 №790 (далі Постанова № 790). Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу. Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5 Постанови № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, зокрема, є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пункт 4 даного Порядку передбачає, що посадові особи і громадяни, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, за порушення норм Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд зазначає, що позивач несе персональну відповідальність за порушення чинного законодавства, а саме вимог Закону № 481, які вчиняються в належному йому об'єкті торгівлі, незважаючи на те, ким було допущено таке порушення. А тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини позивач є безпідставними.

Згідно положень ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган. Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Отже, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи. Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. В пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена Порядком застосування фінансових санкцій, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу. Суд погоджується з доводами позивача, що рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню. Але окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не є безумовною підставою для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Суд встановив, що рішення Цюрупинської ОДПІ прийняте у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення є правомірним, незважаючи на не дотримання окремих елементів форми спірного рішення. Рішення № 9/22/НОМЕР_1 від 08.07.2014 суд розцінює як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення, зміст рішення має перевагу над його зовнішньою формою.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Суд вважає доведеними доводи відповідача про факт продажу в магазині ФОП ОСОБА_4 алкогольного напою та цигарок неповнолітньому.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про скасування рішення належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року по справі № 821/4109/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук