Справа № 824/3037/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/3037/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

03 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Бестком" до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 22.09.2014 року по 26.09.2014 року Державною податковою інспекцією у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області проведена документальна позапланова перевірка приватного підприємства «Бестком» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у TOB «Єлізія» за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року та їх подальшого руху.

За підсумками проведеної перевірки складено акт № 1868/24-12-22-02-12/32027222 від 03 жовтня 2014 року.

На підставі акту № 1868/24-12-22-02-12/32027222 від 03 жовтня 2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1343316,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 895544,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 447772,00 грн. за порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податкове повідомлення - рішення № від 14 жовтня 2014 є протиправним яке прийняте з порушенням норм чинного законодавства. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 9 Закону України Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень указаного законодавства вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Суд вважає, що в даному випадку перевіркою не було достовірно встановлений факт порушення норм законодавства в результаті чого Державною податковою інспекцією у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1343316,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 895544,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 447772,00 грн. за порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Так, працівниками ДПІ у м. Чернівцях в акті перевірки з посиланням на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 15 квітня 2014 року № 1139/26-55-22-01/38545560 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Єлізія», , з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій з постачальниками та покупцями за період грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 року, зазначено, що відносно TOB «Єлізія» встановлено відсутність підприємства за місцезнаходженням, у зв'язку з чим немає змоги встановити наявність майна та трудових ресурсів. Відповідно до баз даних міністерства доходів і зборів, податкової звітності, отриманого акту звірки та інших джерел інформації, одержаних у ході проведення перевірки, встановлено укладання угод та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди третім особам з метою штучного формування витрат та податкового кредиту.

Крім цього, для перевірки не надано акти прийому-передачі, журнал довіреностей на отримання ТМЦ, документи складського обліку щодо переміщення товару та внаслідок цього, зроблено висновок щодо відсутності реалізації товару між даними контрагентами.

Враховуючи наведене, податковими інспекторами зроблено висновок про неможливість підтвердити реальність здійснення операцій між ПП «Бестком» та ТОВ «Єлізія», внаслідок чого встановлено завищення суми податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 895544,00 грн., в тому числі за грудень 2013 року на суму 589146,00 грн., за лютий 2014 року на суму 306398,00 грн.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України - з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначає Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 27 грудня 2010 року.

Відповідно до п. п. 2-4 Порядку - зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку - у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

Отже, проведення звірки - це дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, за результатами здійснення яких складається довідка.

При цьому заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто, спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного здійснення таких дій, не можуть вважатись діями по проведенню зустрічної звірки.

Таким чином, ДПІ у Печерському районі м. Києва зустрічної звірки TOB «Єлізія» не проводило, дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача не здійснювало, відповідні довідки не складалися, про що свідчить акт від 15 квітня 2014 року № 1139/26-55-22-01/38545560 про неможливість проведення зустрічної звірки.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (надалі - Методичні рекомендації).

Відповідно до п. 4.4. Методичних рекомендацій - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу ДПС забезпечує проведення такої звірки. Акт про неможливість проведення зустрічної звірки складається за формою визначеною у додатку 3 до Методичних рекомендацій.

Проте, зміст акту № 1139/26-55-22-01/38545560 від 15 квітня 2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки не відповідає встановленій Методичними рекомендаціями формі. В порушення форми податковий орган замість констатації відсутності суб'єкта господарювання за юридичною адресою робить висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій.

Вказана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), де Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Як встановлено судом, між товариством з обмеженою відповідальністю «Єлізія» (продавець) та приватним підприємством «Бестком» (покупець) укладений договір поставки товарів № БК-0000022 від 18 квітня 2013 року.

Фактичне виконання зазначеного договору підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, платіжними документами тощо.

Крім того, на виконання умов договору поставки № 2300/1/БК-0000032 від 01 квітня 2013 року позивач реалізував придбаний у TOB «Єлізія» товар товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», тобто, має місце зв'язок витрат на придбання товарів з господарською діяльністю Позивача. Документи, що підтверджують факт здійснення даної господарської операції (податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) досліджувались перевіряючими, зауважень до їх змісту та форми не було.

Зазначені вище документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 201 Податкового кодексу України і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу здійснених господарських операцій, які узгоджуються між собою.

Працівниками ДПІ у м. Чернівцях в акті перевірки зазначено, що «факти вказують на те, що фактично товар не постачався на TOB «Єлізія», а відразу від підприємства-імпортера реалізовувався на ПП «Бестком».

Проте, даний висновок є таким, що не відповідає дійсності та суперечить, серед іншого, і акту перевірки. Так на сторінках 10 та 12 акту перевірки зазначається, що товар був імпортований з Ісландії (ВМД № 408040001/122, № 408040001/1085) та Норвегії (ВМД № 408040001/334, № 408040001/335) саме TOB «Єлізія».

Крім описаних в акті перевірки вантажно-митних декларацій, факт поставки експортерами товарів саме товариству з обмеженою відповідальністю «Єлізія» підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) та рахунками-фактури (INVOICE). У всіх цих документах покупцем/одержувачем імпортованого на митну територію України товару зазначено TOB «Єлізія».

В акті перевірки зазначається, що акти прийому-передачі, журнал довіреностей на отримання ТМЦ, документи складського обліку для перевірки не надано. Тобто, реалізація товару між вищевказаними контрагентами не відбувалася, а здійснювалося лише її документальне оформлення.

Разом з тим, в акті перевірки зазначено, що «товар, який ПП «Бестком» придбав у TOB «Єлізія» реалізовувався TOB «Фоззі-Фуд» (, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе). ... На виконання умов вищевказаного договору ПП «Бестком» було здійснено поставку товару та виписано податкові накладні. ... Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними віднесені до складу податкових зобов'язань ПП «Бестком» у грудні 2013 року, лютому 2014 року та відображені в реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають ... даним декларації з ПДВ за грудень 2013 року та лютий 2014 року. ... Транспортування товару на TOB «Фоззі-Фуд» здійснювалось за рахунок ПП «Бестком» автоперевізниками TOB «Рабен Україна» ... та ФОП ОСОБА_1».

В ході проведення перевірки було здійснено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та складено акт контрольної перевірки інвентаризації від 26 вересня 2014 року. Проведеною інвентаризацією надлишків та нестач не встановлено.

Таким чином, твердження працівників ДПІ, що проводили позапланову перевірку, про відсутність реального характеру господарських операцій між TOB «Єлізія» та ПП «Бестком» є помилковим. Всі необхідні підтверджуючі документи були надані перевіряючим.

TOB «Єлізія», на момент здійснення позивачем господарських операцій з ним, було зареєстроване в якості юридичної особи, являлось платником податку на додану вартість. Інформація про те, що TOB «Єлізія» мало статус платника податку на додану вартість отримана на офіційному сайті центрального податкового органу.

Крім цього, у відповідача немає будь-яких доказів відсутності TOB «Єлізія» за місцезнаходженням під час здійснення діяльності із позивачем.

Отже, з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з TOB «Єлізія».

Крім того, статтею 18 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними. TOB «Єлізія» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб (номер запису 1 048758 від 22.01.2013 року).

Під час огляду та дослідження первинних документів, поданих позивачем на підтвердження його взаємовідносин з контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Єлізія» - судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного законодавства, отже, такі первинні документи можна вважати належними доказами реальності здійснених господарських операцій позивача.

Крім того, відповідачем, а ні під час перевірки позивача, а ні в ході судового розгляду, не ставився під сумнів та не спростовувався належними доказами факт правомірності складання вищезазначених первинних документів, які подані позивачем в якості підтвердження реальності здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єлізія».

За таких обставин суд вважає, що висновки викладені в акті № 1868/24-12-22-02-12/32027222 від 03 жовтня 2014 року є неправомірними та не обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № від 14 жовтня 2014 року прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Щодо визнання протиправним дії відповідача, щодо призначення та проведення документальної позапланової перевірки позивача в своїй позовній заяві він вказує, що листом №94 від 18.07.2014 року який надійшов від Прокуратури Чернівецької області встановлено, що запит №2286/10/24-12-15-02 від 17.02.2014 року ДПІ у м. Чернівці, який надісланий до ПП «Бестком», не містив підстав (фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства) для його надсилання.

Аналогічного змісту без зазначення підстав ДПІ у м. Чернівці направлено запит ПП «Бестком» №3760/10/24012-15-02 від 20.03.2014 року. Ураховуючи викладене, ДПІ у м. Чернівцях було неправомірно направлено запити у ПП «Бестком», а у подальшому безпідставно видано накази на проведення позапланових документальних перевірок з посиланням на невиконання запиті.

Суд зазначає, що підставою для винесення оскаржуваного повідомлення - рішення слугував акт перевірки від 03 жовтня 2014 року. Дана перевірка проводилась на підставі наказу №1364 ДПІ у м. Чернівцях та на підставі направлень від 22.09.2014 року за №№ 003248, 003249, тобто після отримання позивачем листа з прокуратури Чернівецької області. У зв'язку з цим позовна вимога про визнання протиправним дії відповідача, щодо призначення та проведення документальної позапланової перевірки позивача яка виразилася в акті від 03 жовтня 2014 року являється безпідставною та необґрунтованою.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.