Справа № 826/18591/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про скасування висновку, наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 1998 від 20.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 995 о/с від 15.10.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114;

- поновити ОСОБА_3 на службі в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на посаді старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «МИРОТВОРЕЦЬ» з 16.10.2014 року;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.10.2014 року по день поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на посаді в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на посаді старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «МИРОТВОРЕЦЬ» з 16.10.2014 року та стягнути з відповідача заробітну плату в межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2014 року позивача - ОСОБА_3 було призначено на посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець», який є структурним підрозділом Головного управління МВС України в Київській області, про що видано Наказ відповідача від 27.05.2014 року № 387 о/с (а.с. 92).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 11.07.2014 року №1384 дск «Про відрядження персоналу Головного управління» старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого інспектора БПСМОП «Миротворець» відряджено до м. Костянтинівка Донецької області з 11.07.2014 року до особливого розпорядження працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей (а.с. 88).

З матеріалів справи також вбачається, що 27 вересня 2003 року позивач прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ, відповідно до якої урочисто присягнув завжди залишатися відданим народові України, а також мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права і свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. У разі порушення присяги - нести відповідальність за всією суворістю закону (а.с. 90).

21 серпня 2014 року старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 було подано командиру підрозділу полковнику міліції ОСОБА_4 рапорт, відповідно до якого позивач просив звільнити його з БГСМОП «МИРОТВОРЕЦЬ» ГУ МВС України в Київській області та направити до ГУ МВС України в Київській області для вирішення питання щодо подальшого проходження служби в ОВС.

В подальшому, відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 28.08.2014 року № 1799 відповідачем було призначено службове розслідування за фактом прибуття 22.08.2014 року до Головного управління позивача та окремих працівників БПСМОП «Миротворець» ГУ із розпорядження керівника АТО без відповідних розпорядчих документів МВС України (а.с. 27-30).

Згідно висновку проведеного службового розслідування від 19.09.2014 року за фактом прибуття 22.08.2014 року до Головного управління окремих працівників БПСМОП «Миротворець» ГУ із розпорядження керівництва АТО, без відповідних розпорядчих документів МВС України, затвердженого начальником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та неухильного виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, а саме: ст. 10 Закону України «Про міліцію», Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, Наказу ГУ від 17.07.2014 року № 652 о/с дск, що призвело до самовільного залишення місця несення служби, керуючись статтями 2, 5, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, комісією рекомендовано звільнити старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» ГУМВС України в Київській області старшого інспектора міліції ОСОБА_3 за п. 64 «є» (за порушення дисципліни Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 69-83).

На підставі зазначеного вище висновку службового розслідування від 19.09.2014 року, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Київській області видано Наказ від 20.09.2014 року № 1998 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників БПСМОП «Миротворець» Головного управління», відповідно до п. 4 якого позивача звільнено за п. 64 «є» (за порушення дисципліни Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 105-109).

Також, згідно з Витягом з Наказу від 15.10.2014 року № 995 о/с старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» ГУМВС України в Київській області старшого інспектора міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» (за порушення дисципліни Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 15 жовтня 2014 року (а.с. 112).

Не погоджуючись з прийнятими Наказами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 1998 від 20.09.2014 року та № 995 о/с від 15.10.2014 року, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Приписами ст. 4 Закону України «Про міліцію» встановлено, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 11 вказаного вище Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ приймають Присягу відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV.

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень передбачений ст. 14 зазначеного вище Дисциплінарного статуту, відповідно до якої, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, абр старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що у разі порушення особою рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ наказів, нормативно-правових актів, до них може бути застосоване дисциплінарні стягнення, перелік яких затверджено статтею 12 Дисциплінарного статуту. При цьому, вид і характер дисциплінарного стягнення визначається за наслідками проведення службового розслідування.

Згідно пункту 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 - підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового або начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового або начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового або начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового або начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктом 5.4 вказаної Інструкції передбачено, що у випадку повної доведеності вини особи рядового або начальницького складу, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, про що видається наказ.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 11.07.2014 року № 1384 дск ОСОБА_5 був відряджений у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей до міста Костянтинівки Донецької області до особливого розпорядження у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець».

Тобто позивача, разом із іншими працівниками батальйону «Миротворець» наказом Головного управління МВС України в Київській області направлено у відрядження з 11.07.2014 до зони АТО у розпорядження керівництва АТО, а відтак всі переміщення (передислокація, виконання спецоперацій, відпрацювань тощо) батальйоном здійснювались керівництвом АТО, а відрядження в зону/із зони АТО відбувалось на підставі наказу Головного управління МВС України в Київській області.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 19.09.2014 року, знаходячись за місцем дислокації, а саме: на території стадіону «Авангард» по вул. Енгельса, м. Дзержинськ, Донецької області 20.08.2014 року командиру батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» Головного управління МВС України в Київській області полковнику міліції ОСОБА_4 від керівництва Штабу АТО надійшла вказівка про зміну місця дислокації, про що останній оголосив особовому складу батальйону, однак де саме буде нове місце дислокації не повідомив. У зв'язку з обуренням частини особового складу батальйону, командиром ОСОБА_4 було прийнято рішення про те, що небажаючі виконувати його вказівки та вказівки керівництва Штабу АТО можуть писати рапорти про їх бажання та лишати підрозділ.

В матеріалах справи також містяться пояснення командира батальйону «Миротворець» ОСОБА_4, відповідно до яких 20.08.2014 року останній отримав наказ про передислокацію вказаного батальйону до м. Іловайськ. Про вказаний наказ ним було доведено до відома командирів 1, 2 та 3 роти, а також помічника командира батальйону по матеріально-технічному забезпеченню. Після цього, командири рот доповіли, що деякі працівники відмовляються виконувати наказ про передислокацію та висловили бажання написати рапорти про звільнення. Бесіда з вказаними працівниками про необхідність дотримання Присяги працівниками органів внутрішніх справ та виконання наказів, проведена ним особисто у той же день, до позитивних результатів не призвела. Наступного дня була продовжена розмова з працівниками, до яких доводилася інформація, що їх вчинок є ганебним для працівників міліції, й що покинувши зону проведення АТО, вони порушать службову дисципліну та будуть притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Дана розмова також не дала позитивного результату й працівники бажали покинути зону АТО, тобто покинути місце несення служби.

Як зазначалось вище, 21.08.2014 року позивачем подано рапорт на ім'я начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області ОСОБА_6 про звільнення його з БПСМОП «Миротворець» та направлення до ГУ МВС України в Київській області для вирішення питання щодо подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, на якому командиром батальйону полковником міліції ОСОБА_4 накладено резолюцію: «Клопочу по суті рапорту. Прошу звільнити як такого, що не пройшов випробувальний термін».

Про дану подію командир батальйону ОСОБА_4 поінформував вищестояще керівництво, полковника міліції ОСОБА_7 та начальника Головного управління МВС України в Київській області ОСОБА_6, яким роз'яснив обставини даної ситуації та на що куратор від АТО наказав йому з метою уникнення крадіжки зброї та спеціальних засобів, зібрати у всіх працівників, які виявили бажання покинути зону АТО, їх табельну вогнепальну зброю, боєприпаси та спецзасоби. Також з метою обліку осіб, які виявили бажання покинути зону АТО, він наказав подати відповідні рапорти, де зазначити причини залишення зони АТО, а також для того, щоб зазначені працівники не роз'їхались у невідомому напрямку, він визначив ОСОБА_8 як старшого, для супроводу на автобусі даних працівників до м. Києва, які 22.08.2014 року вночі вирушили у м. Київ.

У зв'язку із зазначеними вище подіями, службовим розслідуванням встановлено, зокрема, за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та неухильного виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, а саме: ст. 10 Закону України «Про міліцію», Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, Наказу ГУ від 17.07.2014 року № 652 о/с дск, що призвело до самовільного залишення місця несення служби, керуючись статтями 2, 5, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, старший інспектор батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 підлягає звільненню за п. 64 «є» (за порушення дисципліни Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що пунктом 46 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, переміщені по службі, підлягають відрядженню до нового місця служби після передачі справ, але не пізніше місячного строку з дня одержання органом внутрішніх справ наказу або письмового повідомлення про переміщення по службі, крім випадків, коли дана особа перебуває в черговій відпустці або на лікуванні.

Отже, позивач, не дочекавшись рішення Головного управління по суті рапорту або відповідного наказу про переміщення по службі до іншого підрозділу 22.08.2014 з м. Дзержинськ Донецької області до м. Києва на автобусі виїхав разом з іншими працівниками батальйону, які також написали рапорти про свої наміри, а також з тими, які відповідно до медичних довідок були направлені до медичних установ для проходження медичного обстеження.

А тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач залишив місце несення служби за відсутності будь-яких розпорядчих документів, які б дозволяли здійснити зазначений вище виїзд із зони АТО. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що будь-якого наказу та дозволу про виїзд до м. Києва особового складу батальйону «Миротворець» ані від керівника Головного управління ані від керівництва зони АТО не надходило, у зв'язку з цим, покинувши зону АТО без розпорядчих документів, працівники батальйону незаконно, безпідставно та самовільно залишили місце несення служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції додатково наголошує й на тому, що позивач був відряджений для виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, з 11.07.2014 у розпорядження керівника АТО відповідно до наказів ГУ 11.07.2014 1384 дск та від 17.07.2014 № 652 о/с дск. Тобто, перебуваючи в зоні АТО працівники батальйону повинні беззаперечно, точно виконувати накази, вказівки та доручення керівника АТО.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382 «Про затвердження нового тексту Присяги працівника органів внутрішніх справ України» затверджено Присягу працівника органів внутрішніх справ України наступного змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону».

Відповідно до абз. 4 п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України УРСР від 29.07.1991 № 114, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Отже, позивачем було проігноровано та не виконано наказ командира батальйону про зміну місця дислокації, та залишено місце дислокації батальйону «Миротворець» за відсутності наказу командира батальйону чи будь-якої посадової особи про закінчення відрядження, чим порушено дотримання Присяги працівника органів внутрішніх справ.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується й з доводами Окружного адміністративного суду міста Києва, що допущені відповідачем порушення процедури проведення службового розслідування, а саме не відібрання письмових пояснень ОСОБА_3 є формальними та не спростовують факту порушення позивачем ст. 2, 4, 7 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника органів внутрішніх справ та самовільного залишення місця несення служби, а тому не можуть бути підставою для скасування Наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 1998 від 20.09.2014 року та № 995 о/с від 15.10.2014 року та подальшого поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України.

Крім того, з висновку службового розслідування вбачається, що у ході службового розслідування, з метою з'ясування обставин події та запрошення до ГУ МВС для надання пояснень 09.09.2014 року - 11.09.2014 року були здійснені телефонні дзвінки працівникам батальйону, зокрема й ОСОБА_3 (067-380-38-16), однак мобільний телефон був вимкнений або на дзвінок не відповідали, у зв'язку з чим опитати позивача не виявилось можливим.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці

Як зазначено вище, вказаний висновок службового розслідування реалізовано шляхом видання наказу від 20.09.2014 №1998 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників БПСМОП «Миротворець» та, в подальшому, наказу від 15.10.2014 №995 о/с.

Пунктами 26 та 27 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини. За вчинений дисциплінарний проступок накладається тільки одне стягнення. При визначенні виду і міри покарання беруться до уваги: характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

При цьому Дисциплінарним статутом, а також іншими актами законодавства не передбачено обов'язкового врахування тих чи інших обставин як такі, що пом'якшують відповідальність особи в обов'язковому порядку.

Судом першої інстанції також вірно встановлено відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність позивача за вчинення вказаного дисциплінарного проступку, а тому оскаржувані накази прийнято з дотриманням вимог вказаних вище норм законодавства, так як відповідачем в повній мірі доведено факт порушення позивачем ст. 2, 4, 7 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника органів внутрішніх справ та самовільного залишення місця несення служби.

Підсумовуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком Окружного адміністративного суду міста Києва про правомірність Наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 20.09.2014 №1998 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників БПСМОП «Миротворець» та від 15.10.2014 №995 о/с «По особовому складу» про звільнення позивача за пп. «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, а тому адміністративний позов ОСОБА_3 в частині вимог про скасування зазначених наказів, поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.10.2014 року - є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 05.03.2015 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.