Справа № 812/616/14
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2015 р. м. Київ К/800/22764/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Луганську про стягнення виплаченої пенсії

за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Луганську на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська звернулось в суд з позовом про визнання неправомірними дій відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Луганську щодо відмови відшкодувати витрати в сумі 1 050,00 грн., понесених Пенсійним фондом за період з червня по грудень 2013 року на виплату і доставку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання та стягнення цих коштів з відповідача.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року скасовано, а позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська задоволено. Постановлено стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Луганську на користь управління витрати на виплату і доставку пенсії по втраті годувальника в розмірі 1 050,00 грн.

Відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення першої інстанції.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що відповідачем згідно актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, не враховані суми витрат на виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із втратою годувальника за період з червня по грудень 2013 року у сумі 1 050,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не відповідає визначеному колу осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а тому у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати понесені позивачем витрати.

Висновок суду першої інстанції є правильним з таких підстав.

Згідно ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статті 21 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачають обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ст.ст. 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 вищезазначеного закону непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік, батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік , а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він не працюють і зайняті доглядом за дитиною померлого годувальника до досягнення нею 8 років.

У статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" закріплено, що після смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що основною умовою одержання щомісячних страхових виплат по втраті годувальника є непрацездатність, знаходження на утриманні померлого та відсутність іншого доходу від роботи.

Як видно з розпорядження управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська від 14 січня 2014 року № 190024, ОСОБА_1 є непрацездатною особою, але станом на 14 січня 2014 року працює.

Сторонами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 відповідає визначеному колу осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а тому у Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відсутній обов'язок відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату і доставку вказаній особі пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

За вказаних обставин судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а судове рішення суду першої інстанції, яке було ухвалене відповідно до закону, залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 226,230 КАС України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Луганську задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року скасувати, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Кобилянський М.Г.

СУДДІ : Амєлін С.Є.

Швець В.В.