Справа № 407/912/13-а (2а/407/30/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/34717/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області на постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 15 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. Просила визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області та зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально- побутові потреби на підставі довідки Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції № 1 від 14 січня 2013 року, виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 1 лютого 2008 року.

Постановою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 15 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 25 січня 2013 року № 18 та зобов'язано відповідача перерахувати ОСОБА_4 пенсію з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції у Луганській області від 14 січня 2013 року № 1, починаючи з 14 січня 2013 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 до 7 грудня 2004 року працювала на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції і мала спеціальне звання - радник податкової служби третього рангу.

8 грудня 2004 року ОСОБА_4 звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком як державного службовця. На день звільнення позивачка отримувала винагороду за вислугу років, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» від 12 вересня 1997 року № 1013 у розмірі 40 % посадового окладу, надбавки за спеціальне звання та матеріальну допомогу на оздоровлення, які в довідці не були вказані.

14 січня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та надала довідку від 14 січня 2013 року № 1, у якій ця виплата зазначена, але отримала рішення відповідача від 25 січня 2013 року № 18 про відмову в перерахунку пенсії.

Вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскільки на виплачені позивачці суми матеріальної допомоги, які виплачувалися щомісячно в складі заробітної плати, були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то позов підлягає задоволенню.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 4 березня 2014 року (справа № 21-3а14).

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, аналізуючи положення статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII дійшов вірного висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області залишити без задоволення, а постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 15 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк