Справа № 603/698/14-а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 876/9963/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, у вересні 2014 року звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області та просила визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області про відмову у призначенні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 №08/03 від 27.08.2014 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно п. 7.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що всі записи про стаж роботи позивачки містяться в трудовій книжці, яка є основним документом для призначення пенсії та вважає необґрунтованим твердження відповідача про некоректний запис щодо звільнення позивача з роботи у серпні 1994 року.

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2014 року в справі №603/698/14а адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управлінням Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2014 року в справі №603/698/14а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт виходить з тих мотивів, що в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 в трудовій книжці позивачки некоректно заповнено графу 4, де зазначається на підставі чого було внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер без зазначення дати наказу про звільнення.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема записами в трудовій книжці, що 01.02.1979 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу вишивальницею в Тлумацькій дільниці фабрики художніх виробів імені Рози Люксембург.

04.08.1994 року позивачка була звільнена з роботи по скороченню чисельності працівників.

З 05.11.1994 року по 22.01.1995 року отримувала допомогу по безробіттю. З 01.04.1995 року по 31.12.1999 року працювала в с. Колос на обробітку буряків. З 20.04.2000 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 01.08.2002 року була оформлена по догляду за пенсіонером. З 23.10.2000 року по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 року по 16.07.2014 року була оформлена по догляду за інвалідом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачці виповнилось 55 років при страховому стажі більше 33 років, а тому суд погодився з твердженнями позивача про право на отримання пенсії за віком та задовольнив адміністративний позов.

У відповідності до п.7.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Досягнення пенсійного віку (55 років) сторонами не оспорюється, а тому ця обставина згідно статті 72 КАС України доказуванню не підлягає.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

14.08.2014 року після досягнення 55-річного віку та наявності необхідного страхового стажу 30 років позивач звернулась із письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області про призначення їй пенсії за віком.

Однак, рішенням управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області №08/03 від 27.08.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв'язку з тим, що відповідно до поданих документів загальний стаж роботи становить 23 роки 6 місяців 2 дні. У трудовій книжці запис, який підтверджує стаж роботи вишивальниці на Івано-Франківській фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург з 01.02.1979 року по 04.08.1994 року проведено некоректно, а саме не вказана дата наказу на звільнення, у зв'язку з чим цей період до стажу враховано лише час догляду за дітьми до 3-ох років згідно свідоцтв про народження, а саме з 02.04.1978 року по 01.04.1981 року та з 01.06.1981 року по 31.05.1984 року.

Як видно з трудової книжки позивача, дійсно при звільненні її з роботи згідно наказу №377п від 04.08.1994 року мало місце недотримання відповідальною особою, яка здійснювала відповідний запис у трудовій книжці, вимог пункту 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, у редакції, що діяла станом на 04.08.1994 року, щодо зазначення у графі 4 трудової книжки на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно п.2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на те, що відповідальність за належне, вірне і своєчасне внесення в трудові книжки працівників відповідних записів покладається на керівників підприємств та установ, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення.

Отже, робота позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугою років підтверджується записами у її трудовій книжці.

Крім того, судом першої інстанції при розгляді цієї справи було допитано свідків ОСОБА_3, яка працювала майстром цеху на фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург (Тлумацький філіал), ОСОБА_4, яка працювала бригадиром на фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург (Тлумацький філіал), ОСОБА_5, яка працювала на посаді контролера, які вказали, що позивачка ОСОБА_1 дійсно працювала з 01.02.1979 року по 04.08.1994 року вишивальницею в Тлумацькій дільниці фабрики художніх виробів імені Рози Люксембург.

При цьому згідно п.1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки право на пенсію за віком у позивача виникло ІНФОРМАЦІЯ_2 року при наявному страховому стажу 30 років і позивач звернулась з відповідною заявою 14.08.2014 року то пенсію за віком необхідно призначити з 18.07.2014 року, тобто на наступний день коли позивачка досягла пенсійного віку.

Судом першої інстанції не наведено мотивів та не вказаного в резолютивній частині на необхідність задоволення позовних вимог з конкретної дати.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на наведене апеляційні вимоги необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області задовольнити частково, постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2014 року в справі №603/698/14а змінити виклавши частину третю резолютивної частини постанови в такій редакції: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці села Красіїв Монастириського району Тернопільської області, пенсію за віком згідно п.7.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 18.07.2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос