Справа № 2018/5432/2012
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р.Справа № 2018/5432/2012
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Кудіній Я. Г.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Максимчук М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2015р. по справі № 2018/5432/2012

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про визнання дій посадових осіб в частині нарахування та виплати пенсії незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив виплатити за постановою суду доплату до пенсії в сумі 1453,60 грн., відновити до попереднього рівня розмір скасованої індексації 126,05 грн, та повернути борг недооплати по індексації - в сумі 3389, 81 грн, відновити підвищення за 2010 рік та повернути борг в сумі 1563, 63 грн., виплатити моральну шкоду в сумі 2000 грн., судові витрати віднести на рахунок Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова.

Київський районний суд м. Харкова постановою від 14.01.2015 року частково задовольнив позов.

Зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням раніше призначеного розміру та Постанови Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2011 року, якою зобов'язано пенсійний фонд сплатити одноразову / соціальну / виплату у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 15 жовтня 2010 року по 21 червня 2011 року.

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 у задоволенні відмовив.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахуванні пенсії ОСОБА_1 було неправильно застосовано виконання Постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2011 року, нарахування сум не повинно призводити до зміни призначеної позивачу пенсії.

Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин та обгрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) -це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У зазначеній адміністративній справі позивач оскаржує дії УПФУ щодо невиконання судових рішень, які набрали законної сили, що не є публічно-правовим спором у розумінні КАС, оскільки такі дії не пов'язані із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій.

Разом з тим, у відповідності до частини 9 статті 267 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно з абз. 2 ч.9 ст. 267 КАС України у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Крім того, таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду (абз. 6 ч.9 ст. 267 КАС України).

Проаналізувавши наведені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що ч. 9 ст. 267 КАС України містить вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати заява для перегляду її в спеціальному порядку, передбаченому вказаною статтею.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що заява ОСОБА_1 від 28.03.2012 року не може бути розцінена як заява, яку слід розглядати в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 267 КАС України, оскільки не відповідає вищезазначеним вимогам.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не розглядав заяву ОСОБА_1 як заяву, подану у відповідності до вимог ч. 9 ст. 267 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції не може переглядати відповідність заяви позивача положенням ч. 9 ст. 267 КАС України.

Так, категорія справ, передбачених ч.9 ст. 267 КАС України, не є справами загального провадження та вирішується у порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов'язання УПФУ вчинити дії щодо виконання судового рішення не підлягають розгляду в порядку загального провадження адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 року по справі № 2018/5432/2012 в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова скасувати.

Провадження по справі у цій частині закрити.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 року по справі № 2018/5432/2012 - залишити без змін.

Роз'яснити, що зазначені вимоги підлягають вирішенню у порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначеному статтею 267 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2015 р.