Справа № 826/1744/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/1744/15

за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
до Публічного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003"
про надання дозволу на реалізацію майна
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13003» про надання дозволу на реалізацію майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 922 125, 15 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, подав заперечення на позовну заяву, що долучені до матеріалів справи.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Згідно матеріалів справи за Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» обліковується податковий борг у розмірі 922 125, 15 грн.

Відповідач проти позову заперечу, оскільки обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

В статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПКУ).

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно наявних документів в матеріалах справи судом вбачається, що Державною податковою інспекцією у Державною податковою інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві виставлено відповідачу податкову вимогу №3471 від 04.02.2011, яка отримана поштою 14.03.2011.

В подальшому позивачем було складено акт опису майна у податкову заставу №20/24-425 від 05.07.201, що зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг №32048760 від 06.07.2011).

Окрім того, позивач звернувся до суду з позовною заяву про стягнення податкового боргу з Публічного акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13003». Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, що набрала законної сили 06.01.2014, позов Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003" (01010, м. Київ, вул. Перспективна, 3, ) суму податкового боргу в розмірі 922 125,15 грн. (дев'ятсот двадцять дві тисячі сто двадцять п'ять грн. 15 коп.), шляхом перерахування коштів з розрахункових рахунків: №22001 (українська гривня) в АТ КБ "ТК Кредит", МФО 322830; №8598 (українська гривня), № 8598 (Євро), № 8598 (долар США) (українська гривня) у ПАТ КБ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614, а саме: заборгованість по земельному податку з юридичних осіб - 714 628,72 грн. на бюджетний рахунок № 0007, одержувач УДК КСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897 в ГУ ДКСУ у м.Києві, МФО 820019, код платежу 13050100; податок на додану вартість в сумі 206 671,08 грн. - на бюджетний рахунок № 0007, одержувач УДК КСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897 в ГУ ДКСУ у м.Києві, МФО 820019, код платежу 14010100; збір за спеціальне використання води в сумі 512,20 - на бюджетний рахунок № 0007, одержувач УДК КСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, в ГУ ДКСУ у м.Києві, МФО 820019, код платежу 13020100; екологічний податок у сумі 313,15 грн. - на бюджетний рахунок № 0007, одержувач УДК КСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897 в ГУ ДКСУ у м.Києві, МФО 820019, код платежу 19010101.

З метою погашення заборгованості Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві направлялися інкасові доручення (а.с. 17-19) до банківських установ, у яких відкриті розрахункові рахунки, однак останні були повернуті без виконання в зв'язку з відсутність коштів на рахунках у відповідача.

Таким чином, заходи, які вживалися щодо виставлення інкасових доручень не дали очікуваного результату, заборгованість перед бюджетом залишається не погашеною.

Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, недостатність грошових коштів у відповідача для погашення податкового боргу, що є необхідною умовою встановленою п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, за наявності якої погашення податкового боргу можливе шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, знайшла своє підтвердження та відповідачем зазначене не спростовано.

Відносно покликань відповідача висвітлених в запереченнях, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідач зазначає, що податкова вимога була направлена йому 04.02.2011, а позовну заяву про надання дозволу на продаж майна подано позивачем 03.02.2015 (через 4 роки). Таким чином, на думку відповідача, строк звернення до суду встановлений КАС України та ПК України (6 місяців та 1095 днів) позивачем значно пропущений.

Суд не може погодитися з вказаним з огляду на таке.

У відповідності до п. 59.1 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. В той же час, п. 59.5 передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З вказаного слідує, що податковим органом виставляється нова податкова вимога лише тоді, коли попередню буде погашено, тобто борг який наявний у платника податків буде сплачено.

Згідно п. 102.1. ст. 102 контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п. 102.4 ст. 104 ПК України).

Аналіз зазначено дає підстави дійти суду до висновку, що у разі стягнення заборгованості за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Враховуючи те, що стягнення коштів у сумі 922 125, 15 грн. відбувалося за рішенням суду (постанова ОАС м. Києва від 06.12.2013), суд констатує, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, а відтак зазначені вище покликання відповідача на порушення строку звернення до суду є такими, що не заслуговують на увагу.

Окрім того, відповідач покликається на те, що податковий орган звертається до суду тільки у випадках коли продаж заставленого майна може покрити всю суму боргу. З огляду на те, що вартість майна, що перебуває в податковій заставі станом на 05.07.2011 складала 73 074, 17 грн., в той час коли сума податкового боргу значно перевищує вартість майна, на думку відповідача, податковий орган не мав прав звертатися до суду з вказаним позовом. Вказані покликання не приймаються до уваги судом, враховуючи наступне.

Приписи статті п. 89.5 ст. 89 ПКУ передбачають, зокрема, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, підставою для позбавлення права податкового органу на звернення до суду не є та не може бути обставина меншої балансової вартість майна, що перебуває у податковій заставі ніж сума податкового боргу. Разом з тим, вказана стаття передбачає поширення податкової застави і на інше майно, що буде набудете платником податків у майбутньому.

В той же час, судом не береться до уваги покликання відповідача на довідку №574/9/26-55-25-01-09 від 22.01.2015, якою на думку відповідача, не може підтверджуватися наявність боргу платника податків та його розмір, оскільки остання не виплаває на вирішення спору в даній адміністративній справі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до положень п.п.95.3, 95.7 ст.95 Податкового кодексу України підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу на публічних торгах та/або через торгівельні організації є судове рішення щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у зв'язку із наявністю у відповідача податкового боргу у розмірі 1 173 243, 65 грн. та неможливістю стягнення з відповідача вказаної суми податкового бору за рахунок належних йому коштів, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Надати дозвіл на реалізацію майна Публічного акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13003» (01042, м. Київ, вул. Перспективна, б. 3, ), яке перебуває у податковій заставі згідно акту опису майна №20/24-425.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк