Справа № 2а-49/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/5937/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

апелянта ОСОБА_1,

представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, з участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_1, про визнання незаконним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до Чишківської сільської ради, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради № 202 від 21.06.2007 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок" у частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки 0,25 га для ведення особистого селянського господарства та просив встановити межі користування його земельної ділянки, наданої рішенням сільської ради № 208 від 26.01.2006 року, із суміжними земельними ділянками відповідно до погодженого проекту забудови кварталу індивідуальної житлової забудови у с. Чишки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виділена ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням земельна ділянка частково накладається на його земельну ділянку. Зазначає, що суміжні із ним землекористувачі - ОСОБА_5, ОСОБА_1 не погодили межу, що перешкоджає йому оформити технічну документацію та право власності на свою земельну ділянку та розпочати будівництво індивідуального житлового будинку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року позов задоволений, визнано незаконним та скасовано рішення Чишківської сільської ради № 202 від 21.06.2007 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок" у частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, зобов'язано Чишківську сільську раду встановити межі користування земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,14 га ОСОБА_4, яку йому надано рішенням відповідача № 208 від 26.01.2006 року з суміжними земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно до погодженого проекту забудови кварталу індивідуальної житлової забудови у с. Чишки ("за школою"), відповідно до яких його ділянка має прямокутну конфігурацію розміром 20 м (з боку АДРЕСА_1) на 70 м на відстані 5,50 м від межі фундаменту на ділянці НОМЕР_2.

Судове рішення мотивоване тим, що рішення Чишківської сільської ради порушує права та законні інтереси позивача, які виникли у нього у зв'язку із прийняттям відповідачем рішення про виділення йому земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Крім того, суд зазначає, що конфігурація земельної ділянки, що виділена позивачу, повинна відповідати тій конфігурації, що встановлена погодженим проектом забудови кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Чишки.

Третя особа - ОСОБА_7 оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не встановлено факту порушення оскаржуваним рішенням сільської ради прав та законних інтересів позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, з яких можна встановити площу земельної ділянки, що фактично перебуває у користуванні позивача, а також докази про знаходження меж земельної ділянки позивача та виділеної їй; вважає, що без встановлення меж землекористування неможливо встановити чи накладаються земельні ділянки, а встановлення меж без зазначення координат кутів повороту меж в системі координат із складанням кадастрового плану та розбивочного креслення не належить до компетенції органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року скасовано постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року в частині зобов'язання Чишківської сільської ради встановити межі користування земельної ділянки ОСОБА_4 із суміжними земельними ділянками скасовано та закрито провадження у справі в цій частині. У решті постанова залишена без змін.

Після перегляду судових рішень в касаційному порядку за касаційною скаргою позивача ОСОБА_4 ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року, справа направлена до Львівського апеляційного адміністративного суду на новий судовий розгляд.

В судовому засіданні апелянт та представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.01.2006 року Чишківська сільська рада прийняла рішення № 208 про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,14 га в кварталі забудови с.Чишки / АДРЕСА_1 / для будівництва індивідуального житлового будинку.

21 червня 2007 року Чишківська сільська рада прийняла рішення № 202 щодо безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га, яка також розташована на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається із дат та змісту наведених рішень Чишківської сільської ради, позивачу ОСОБА_4 земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку була виділена раніше, ніж третій особі ОСОБА_1, але у рішенні про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 відсутнє будь-яке посилання на розташування виділеної їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач ОСОБА_4 вважає, що земельна ділянка, виділена оспорюваним рішенням ОСОБА_1, накладається на земельну ділянку, виділену йому. Одночасно позивач просить зобов'язати сільську раду встановити межі користування земельними ділянками, що фактично означає винести межі земельної ділянки в натуру на місцевість, оскільки ні межі земельної ділянки позивача, ні межі земельної ділянки третьої особи ОСОБА_1 в натуру на місцевість не виносились.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, вважав встановленим факт накладення земельних ділянок позивача та ОСОБА_1 у зв'язку із визнанням цього факту сторонами, а тому вважав порушеним право позивача на користування земельною ділянкою, виділеною йому сільською радою, через винесення спірного рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції та вважає її хибною, а доводи позивача про порушення його прав оспорюваним рішенням сільської ради, недоведеними. В цій частині апеляційний суд прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 6 ст. 121 Земельного кодексу України).

З матеріалів справи встановлено, що Чишківська сільська рада при виділенні земельних ділянок не давала дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому з рішень сільської ради неможливо встановити місце розташування земельних ділянок, виділених ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і, відповідно, встановити чи порушуються права позивача рішенням сільської ради про виділення земельної ділянки ОСОБА_1

Посилання позивача на додане до матеріалів справи графічне зображення кварталу забудови як на доказ порушення його права на користування землею , суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки у оспорюваному рішенні сільської ради про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 відсутнє будь-яке посилання на квартал забудови села Чишки як і будь-яка прив'язка виділеної ОСОБА_1 земельної діяляки до місцевості.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції не обґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому відповідно до ст. 202 КАС України постанова в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про встановлення межі користування земельної ділянки, наданої рішенням сільської ради № 208 від 26.01.2006 року ОСОБА_4, із суміжними земельними ділянками відповідно до погодженого проекту забудови кварталу індивідуальної житлової забудови у с. Чишки, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі вимоги повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства і обґрунтовує це наступним.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Чишківська сільська рада у відносинах щодо встановлення меж користування виділених земельних ділянок не є суб'єктом владних повноважень, а тому спір у цій частині носить приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п.1 ч.1 ст.157 КАС України).

Отже, провадження у справі у частині зобов'язання Чишківської сільської ради встановити межі користування земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,14 га ОСОБА_4, яку йому надано рішенням Чишківської сільської ради № 208 від 26.01.2006 року з суміжними земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно до погодженого проекту забудови кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Чишки слід закрити.

Щодо строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції, проаналізувавши встановлені матеріали справи, пояснення представника позивача в судовому засіданні та витребувані апеляційним судом матеріали справи № 2-218/10 за позовом ОСОБА_4 до Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 до Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про встановлення межі, прийшов до висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки перебіг строку розпочався із дня, коли позивач дізнався про порушення свого права винесенням оскаржуваного рішення сільської ради.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 157, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року у справі № 2-а-1316/49/11 скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Чишківської сільської ради про визнання незаконним рішення сільської ради відмовити.

Провадження у справі у частині зобов'язання Чишківської сільської ради встановити межі користування земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,14 га ОСОБА_4, яку йому надано рішенням Чишківської сільської ради № 208 від 26.01.2006 року з суміжними земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно до погодженого проекту забудови кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Чишки закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич