Справа № 821/1167/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. Справа № 821/1167/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Горшков В.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Новокаховського пасажирського комунального підприємства «Автоцентр» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом Новокаховського пасажирського комунального підприємства «Автоцентр» до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2013 року Новокаховське ПКП «Автоцентр» звернулося до окружного суду із позовом до Управління ПФУ в м. Нова Каховка Херсонської області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.03.2013 року №253 та №254.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення пенсійного фонду №253 і №254 про застосування до підприємства фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправними та суперечать вимогам чинного законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року у задоволенні адміністративного позову Новокаховське ПКП «Автоцентр» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Новокаховського ПКП «Автоцентр» 18.12.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права і процесуального права та просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20.11.2013 року і прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити .

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - Новокаховське пасажирське комунальне підприємство «Автоцентр» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області 05.12.2001 року, ідентифікаційний код 31818473.

13.03.2013 року начальником Управлінням Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області винесено рішення №253 про застосування до Новокаховського ПКП «Автоцентр» за період з 20.11.2012 року до 27.11.2012 року штрафних санкцій в розмірі 2921,07 грн. та нарахування пені в розмірі 204,49 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В той же день, т.б. 13.03.2013 року, начальником УПФУ в м. Нова Каховка Херсонської області винесено рішення №254 про застосування до Новокаховського ПКП «Автоцентр» за період з 20.12.2013 року до 22.02.2013 року штрафних санкцій в розмірі 3005,52 грн. та нарахування пені в розмірі 1242,92 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Непогоджуючись з вказаними вище рішеннями пенсійного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, а також того, що відповідачем було правомірно застосовано до позивача спірні штрафні санкції за неповну сплату суми єдиного внеску.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-ІУ визначено, що єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі ті, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до вимог ч.8 та ч.12 ст.9 вказаного Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Проте, у відповідності до приписів ч.10 статті 25 цього ж Закону України №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

При цьому, п.2 ч.11 статті 25 Закону №2464 передбачає, що територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Суми пені та штрафів, передбачених Законом України №2464, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Як встановлено по справі, у відповідності до вимог даного Закону, строк сплати єдиного внеску за жовтень 2012 року згідно рішення про застосування фінансових санкцій від 13.03.2013 року №253 настав 20.11.2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, Новокаховське ПКП «Автоцентр», в порушення цих норм Закону №2464 своєчасно не сплатило всі суми єдиного внеску.

Таким чином, за вказаних обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не вбачає будь-яких порушень з боку відповідача при винесенні рішення №253 від 13.03.2013 року про застосування до підприємства позивача штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Що ж стосується посилань представника Новокаховського ПКП «Автоцентр» на порушення Управлінням ПФУ вимог ч.14 ст.25 Закону України №2464, т.б. на те, що, відповідач нібито не узгодив з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, під час формування та надіслання позивачеві рішень №253 і №254 від 13.03.2013 року, то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Як слідує зі змісту ч.14 ст.25 Закону України №2464, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом 3-х робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

При цьому, слід зазначити, що в даній нормі Закону йде мова про те, що погоджуватися повинен тільки порядок нарахування і сплати єдиного внеску, який дійсно встановлюється Пенсійним фондом.

Стосовно ж посилань позивача про порушення відповідачем вимог п.7.2.6 Інструкції №21-5, а саме щодо винесення оскаржуваних рішень від 13.03.2013 року №253 і №254 без проведення перевірки та без складанням акту перевірки, судова колегія, в свою чергу, зазначає, що вищевказані спірні рішення були винесені на підставі приписів ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ще наголошував на тому, що момент розгляду судом даного позову щодо оскарження рішень від 13.03.2013 року №253 і №254, які пов'язані з виникненням недоїмки, розгядався ще й позов щодо оскарження вимоги УПФУ про сплату недоїмки Ю-12 від 01.02.2013 року, про що останній повідомив відповідача листом від 11.02.2013 року №031/01. Але, не зважаючи на цей факт, відповідач не зупинив строк сплати фінансових санкцій та виніс оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій від 13.03.2013 року №253 і №254.

Проте, колегія суддів з цього приводу зазначає:

Станом на 02.01.2013 року позивач мав недоїмку за листопад 2012 року у сумі 30 067,77 грн., в зв'язку із чим, відповідачем, у відповідності до вимог п.п 6.3 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», була сформована вимога про сплату боргу від 02.01.2013 року за №Ю-12 саме не цю суму 30 067,77 грн., яка була узгоджена з КП «Автоцентр» 02.01.2013 року.

Як видно з матеріалів справи, до відділу ДВС 31.01.2013 року була направлена вимога №Ю-12 від 02.01.2013 року., а 07.03.2013 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням боргу.

Далі, як вбачається з матеріалів спраив, у січні 2013 року позивач зростив суму боргу по єдиному внеску задекларувавши єдиний внесок за грудень 2012 року у сумі 29409,96 грн., загальний борг зі сплати єдиного внеску становив 59466,14 грн.: єдиний внесок нарахований за листопад 2012 року (термін сплати грудень 2013 року) та грудень 2012 року (термін сплати січень 2013 року). Відповідно до вимог п.п. 6.3 Інструкції, УПФУ була сформована вимога про сплату боргу №Ю-12 від 01.02.2013 року на суму 59 466,14 грн.

Таким чином, спірне рішення №253 було застосовано до підприємства за несплату єдиного внеску нарахованого за жовтень 2012 року (термін сплати якого є листопад 2012 року), тобто до оскарження вимоги від 01.02.2013 року №Ю-12 це рішення №253 не стосується.

Рішення ж №254 застосовано до підприємства позивача за несплату єдиного внеску за листопад 2012 року.

Отже, колегія суддів зазначає, що вимога УПФУ від 01.02.2013 року за №Ю-12 була сформована у відповідності до приписів п.6.3 Інструкції, і включала новостворену суму боргу 29409,96 грн. за грудень 2012 року та узгоджену суму боргу за листопад 2012 року.

Крім того, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 22.08.2013 року Херсонським окружним адміністративним судом (по справі №821/652/13-а) було відмовлено у задоволенні позову Новокаховського ПКП «Автоцентр» до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області про скасування вимоги про сплату боргу від 01.02.2013 року за №Ю-12 і дана постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до приписів ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з урахуванням зазначеного, а також наведених вище норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», колегія суддів приходить до аналогічного висновку про те, що Управління ПФУ правомірно винесло спірні рішення про застосування до підприємства позивача фінансових санкції за несплату єдиного внеску, оскільки норми діючого на той час законодавства не передбачали "ненарахування штрафних санкцій та пені", а тільки "зупинення строку сплати фінансових санкцій" до ухвалення судом рішення, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою недоїмки, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія вважає висновки суду 1-ї інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтованими та заснованими на законі.

До того ж, судова колегія звертає увагу ще й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції грубих порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Новокаховського пасажирського комунального підприємства «Автоцентр» - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко