Справа № 826/1959/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1959/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Комунальне підприємство «Київський метрополітен», Комунальне підприємство «Київпастранс» про визнання протиправним та скасування розпорядження від 30.01.2015 року № 66 ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Комунальне підприємство «Київський метрополітен», Комунальне підприємство «Київпастранс», в якому просив:

- задовольнити клопотання про забезпечення позову;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 66 від 30.01.2015 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі» повністю;

- зобов'язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виконати дії щодо поновлення дії щодо поновлення дії розпоряджень виконавчого органу Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

- від 12.11.2009 року № 1277 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює в звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 03.12.2009 року за № 24/822;

- від 05.08.2010 року № 569 «Про внесення змін до тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює в звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 26.08.2010 за № 25/851;

- від 14.01.2013 року № 27 «Про встановлення вартості разового квитка «Міська електричка - трамвайні маршрути № 4, 5, спеціальні автобусні маршрути № 59, 60, 61 та тролейбусний маршрут № 28», зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 29.01.2013 року за № 7/999, шляхом прийняття відповідного розпорядження протягом 5 днів, з дати набрання Постановою суду законної сили та зареєструвати ці розпорядження в Головному управлінні юстиції у місті Києві.

Разом із зазначеним вище адміністративним позовом, ОСОБА_4 подано до суду першої інстанції клопотання про забезпечення адміністративного позову, відповідно до якого позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення дії Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 66 від 30.01.2015 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі».

В обґрунтування зазначеного клопотання, позивач зазначив, що необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що у разі виконання оскаржуваного розпорядження він буде змушений оплачувати вартість проїзду у Київському метрополітені за завищеними тарифами, що явно суперечить його інтересам, а при подальшому задоволені судом позовних вимог, відновлення порушених інтересів позивача буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Також, на думку позивача ознаки неправомірності оскаржуваного розпорядження є очевидним, оскільки явно протирічить вимогам діючого законодавства щодо порядку ухвалення такого роду рішень, вимогам Конституції України в частині способу прийняття такого розпорядження та порушення прав позивача на участь в управлінні державними справами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у задоволені клопотання позивача - ОСОБА_4 про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду першої інстанції, представником позивача - ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року та постановити по справі нову ухвалу, якою забезпечити позов шляхом зупинення дії Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 66 від 30.01.2015 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не обґрунтовано, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди права, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, що обов'язковою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є існування хоча б однієї обставини, визначеної ч. 1 ст. 117 КАС України, з якою чинне законодавство пов'язує можливість вжиття таких заходів, а також повинні існувати реальні обставини наведені у вищезазначеній нормі Закону, які вказують на небезпеку заподіяння шкоди саме суб'єктом владних повноважень правам, свободам та інтересам позивача.

Приписами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в клопотанні позивача про забезпечення позову не обґрунтовано належним чином існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та не наведено чим буде утруднене виконання рішення суду, які саме зусилля та витрати для цього знадобляться.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалось вище, позивач вважає, що у разі виконання оскаржуваного розпорядження він буде змушений оплачувати вартість проїзду у Київському метрополітені за завищеними тарифами, а також ознаки неправомірності оскаржуваного розпорядження є очевидним, оскільки явно суперечить вимогам чинного законодавства України.

Проте, зазначені позивачем підстави для забезпечення позову є формальними та не достатніми для належного обґрунтування необхідності зупинення дії Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 66 від 30.01.2015 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі».

Зокрема, позивачем не надано суду разом з клопотанням про забезпечення позову жодних доказів, які б свідчили про те, що ознаки неправомірності оскаржуваного розпорядження є очевидним. Вказана обставина не може бути застосована судом як підстава для забезпечення адміністративного позову, а повинна бути досліджена під час розгляду позовних вимог ОСОБА_4 по суті.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується й з висновком Окружного адміністративного суду міста Києва про те, що зупинення дії розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2015р. №66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі», яке є предметом позову з підстав, які зазначає представник позивача, буде фактично вирішенням справи по суті, до постановлення рішення в даній справі.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені саме на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Проте, такі заходи повинні застосовуватись судовими органами з обов'язковим дотриманням основних принципів адміністративного судочинства, як рівність сторін, змагальність тощо.

А тому, забезпечення адміністративного позову шляхом вчинення певних дій, які є фактичним вирішенням спору до винесення відповідного рішення по справі, оскільки позбавляє відповідача можливості реалізувати свої права на справедливий і публічний розгляд справи (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) та може порушити принципи змагальності, рівності і гласності судочинства.

Дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали про відмову у задоволені клопотання про забезпечення адміністративного позову дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами обставини, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року про відмову у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову не вбачається.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 166, 199, 202, 205, 206, КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2015 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.