Справа № 611/12/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р.Справа № 611/12/15-аКолегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Пянової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 16.01.2015р. по справі № 611/12/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2014 р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 06.01.2015 р. звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому прохав суд визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Барвінківського районного управляння юстиції Харківської області ОСОБА_2 у виконавчому проваджені № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2а-464/2011, виданим 30.07.2012 р. Барвінківським районним судом Харківської області. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Барвінківського районного управляння юстиції Харківської області ОСОБА_2 від 19.12.2014 р., якою незаконно закінчене виконавче провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2а-464/2011, виданим 30.07.2012 р. Барвінківським районним судом Харківської області. Зобов'язати державного виконавця ВДВС Барвінківського районного управляння юстиції Харківської області ОСОБА_2 надати можливість на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2а-464/2011, виданим 30.07.2012 р. Барвінківським районним судом Харківської області.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 16.01.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2014 р. було задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 16.01.2015р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просить розглядати справу за відсутності свого представника.

Сторони були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Барвінківського РУЮ знаходився виконавчий лист виданий 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області № 2002/2-а-464/2011, яким зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Державним виконавцем відділу відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення Барвінківського районного суду. Доказів виконання вказаного рішення не надане.

19.12.2014 р. в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом листом № 2002/2-а-464/2011. Постанову мотивовано тим, що за невиконання рішення суду на боржника двічі накладено штраф і до Барвінківського РВ ГУМВСУ в Харківській області надіслано подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, з посиланням на п. 11 ч. 1, ст.. 49, статтю 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що державний виконавець своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання.

Відповідно до ч.2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій теріторії України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність встановлену законом.

При винесенні постанов про закінчення виконавчого провадження державний виконавець керувався п.11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає повернення виконавчого документа до суду у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо.

Положеннями ст. 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно,в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію»заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною 2 ст. 49 зазначеного Закону у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 ст. 75 Закону встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Колегія судів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було накладено на управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області штраф постановою від 28.08.2012 р. в розмірі 680 грн. та постановою від 18.01.2013 р. в розмірі 1360 грн. також направлено до Барвінківського РВ ГУМВС України в Харківській області подання про притягнення посадових осіб управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області до відповідальності за невиконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що Державним виконавцем не надано ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції доказів того, що рішення без участі боржника виконати неможливо.

Крім того, державним виконавцем не мотивовано у постанові про закінчення виконавчого провадження у чому саме полягає неможливість виконання рішення без участі боржника, чим порушено ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Також, стаття 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, ненадання позивачу такої можливості є незаконним і порушує його права, а тому вимоги в даної частині позову також підлягають задоволенню.

Представником відповідача ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції не було надано суду жодних доказів, що позивачу надавалась можливість для ознайомлення, але він сам ухилився від ознайомлення.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки апелянтом не було доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 16.01.2015р. по справі № 611/12/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя

ОСОБА_3
Судді

ОСОБА_4

ОСОБА_5