Справа № 805/423/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 р. Справа № 805/423/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.11.2007 року АЕ № 802965, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.11.2007 року АЕ № 802965.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що згідно Постанови Донецького обласного центру зайнятості за № 128 від 04 квітня 2005 року, я, як бухгалтер підприємства була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255,00грн. Вказаний штраф був мною сплачений 06.06.2008р. у розмірі 147,00грн. та 09.11.2009р. у розмірі 108,53грн, що підтверджується випискою по рахунку Макіївського міського центру зайнятості. При оформленні 24.11.2014р. спадку у приватного нотаріусу Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_2 мені стало відомо, що згідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2007р., державним виконавцем Гірницького Відділу Державної Виконавчої Служби Макіївського міського управління юстиції Левіною З.Є. було накладено арешт на все моє майно і заборону на його відчуження (копія Постанови від 13.11.2007р. додається до позову). Вказана Постанова від 13.11.2007р. мені державним виконавцем не направлялась, тому про існування арешту на все моє майно я не знала.

Зазначив, що неодноразово зверталася усно і письмово до Гірницького ВДВС Макіївського МУЮ, в тому числі до державного виконавця Левіної З.Є. з проханням видати Постанову про зняття арешту та закриття виконавчого провадження у зв'язку зі сплатою адміністративного штрафу. Однак, було відмовлено у видачі відповідної Постанови, оскільки у зв'язку з проведенням АТО в Донецькому регіоні м. Макіївка відключена від реєстру виконавчих проваджень та виконавче провадження вже утилізоване у зв'язку з перебігом строків його зберігання, та повідомили, що відповідна інформація буде надана лише на запит суду.

З огляду на те, що при закінченні виконавчого провадження державний виконавець Левіна З.Є. не зняла арешт зі всього мого майна і не направила відповідної постанови до державної нотаріальної контори для внесення відповідних змін до реєстру заборон, сума боргу і вартість арештованого майна є несумірні вважє, що порушується її право приватної власності на майно, я не можу належним чином оформити спадок, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Позивач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначив, що строк пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувана Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на її відчуження від 13.11.2007р. їй державним виконавцем не направлялась. Після оплати адміністративного штрафу нею були надані квитанції державному виконавцю який повідомив, що виконавче провадження буде закрито. Однак, копію Постанови про закінчення виконавчого провадження Левіна З.Є. не направляла. Про наявність арешту на все майно позивач дізнався у приватного нотаріуса ОСОБА_2, коли вона увійшла до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, що підтверджується Витягом від 24.11.2014р.

Ухвалою суду від 24.02.2015 року суд визнав причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною.

В судове засідання 24.02.2015р. позивач не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно до якої просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову до суду не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, також через канцелярію суду надали заяви, відповідно до яких просили суд розглянути справу без участі їх представників.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач - фізична особа ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Словянським МВУМВС України в Донецькій області 26.11.1997р., адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач - Гірницькій відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції (Гірницькій ВДВС Макіївського МУЮ) - є суб'єктом владних повноважень, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Постановою Донецького обласного центру зайнятості № 128 від 04 квітня 2005 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн..

13 листопада 2007 року відповідачем була прийнята постанова «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», в якій зазначено, що в рахунок забезпечення примусового виконання постанови № 128 Донецького обласного центру зайнятості про стягнення адміністративного штрафу у розмірі 255,00 гривень накласти арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.11.2014 року вбачається, що обтяжувачем, Гірницьким ВДВС Макіївського МУЮ, 13.11.2007 року накладено арешт № 891 на все майно боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач сплатив зазначену суму штрафу 06.06.2008р. у розмірі 147,00 грн. та 09.11.2009р. у розмірі 108,53 грн., що підтверджується випискою по рахунку Макіївського міського центру зайнятості. Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до статті 31 зазначеного закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідачем на адресу позивача не спрямовувалась оскаржувана постанова.

Відповідно до статей 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За приписами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

У оскаржуваній постанові державним виконавцем накладено арешт на все моє майно: на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки ХЮНДАЙ, рік випуску 2007, р.№ НОМЕР_3, хоча в самій постанові зазначено, що сума стягнення з позивача за виконавчим документом, виданим Донецьким обласним центром зайнятості становить 255,00 грн.

Таким чином, застосований засіб забезпечення виконавчого провадження не співмірний із сумою, що стягується, тому суперечить вимогам ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідачем не надано обґрунтування щодо необхідності дії арешту майна в тій частині про яку просить позивач, жодного документу, який би міг спростувати обставини, викладені у позові відповідач також не надав.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з метою захисту прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи ОСОБА_1 до Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.11.2007 року АЕ № 802965 - задовольнити.

Скасувати постанову Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.11.2007 року АЕ № 802965.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Христофоров А.Б.