Справа № 607/18479/13-а
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2013 Справа №607/18479/13-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Яцина О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1№189607 від 29.09.2013 року у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності не враховано всі обставини справи. Вказує, що 29.09.2012 року він керував транспортним засобом марки Рено в м. Тернополі по вул. В. Великого та під»їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу зменшив швидкість та переконавшись, що відсутні пішоходи продовжив рух, однак проїжджаючи його на проїзну частину вийшли пішоходи, і він щоб не створювати перешкод для руху іншим транспортним засобам і тим же пішоходам продовжив рух із дотриманням вимог ПДР. В той час був зупинений працівником ДАІ, який не врахувавши його пояснень склав протокол про адміністративне правопорушення , а надалі й постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена необґрунтовано, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить визнати її незаконною, скасувати та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у адміністративному позові, просив його задовольнити.

Представник відповідача УДАІ УМВС України в Тернопільській області Бучинський В.Я. у судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти нього та пояснив, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху України, тому не вбачається підстав для скасування оскаржуваної постанови, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав

Так, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення ВО1№189607 від 29.09.2013 року інспектором ДПС ВДАІ МГБ ТМВ встановлено, що гр. ОСОБА_1 29.09.2013 року о 11 год. 40 хв., в м. Тернополі по вул.. В. Великого, керував транспортним засобом марки «РЕНО», державний номерний знак «НОМЕР_1», не пропустив пішохода на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і на нього накладено штраф в розмірі 255 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.09.2013 року серії АА2№125074 інспектором ДПС ВДАІ МГБ ТМВ Дорош В.І. встановлено, що гр. ОСОБА_1 29.09.2013 року о 11 год. 40 хв., в м. Тернополі по вул.. В. Великого, керував транспортним засобом марки «РЕНО», державний номерний знак «НОМЕР_1», не пропустив пішохода на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР України.

У відповідності до п. 18.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються водії транспортних засобів за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні стягнення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Судом встановлено, що про вчинення позивачем адмінправопорушення складено протокол серії АА2№125074 від 29.09.2013 року, із змісту якого вбачається факт та обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Як зазначено у даному протоколі, ОСОБА_1 не згідний, оскільки правопорушення не вчиняв.

Як вбачається із змісту адміністративного позову та пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, він 29.09.2012 року керував транспортним засобом марки Рено в м. Тернополі по вул. В. Великого та під»їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу зменшив швидкість та переконавшись, що відсутні пішоходи продовжив рух, однак проїжджаючи його на проїзну частину вийшли пішоходи, і він щоб не створювати перешкод для руху іншим транспортним засобам і тим же пішоходам продовжив рух із дотриманням вимог ПДР. В той час був зупинений працівником ДАІ, який не врахувавши його пояснень склав протокол про адміністративне правопорушення, а надалі й постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається із оглянутої у судовому засіданні представленої представником відповідача відеозйомки, на якій зафіксовано події 29.09.2013 року по вул. В. Великого у м.Тернополі, чого позивач не заперечував, чітко вбачається наявність пішохода на нерегульованому пішохідному переході, який проходить проїзну частину дороги в напрямку смуги руху автомобіля позивача, який не зупинився для надання йому переваги у русі.

Таким чином, як вбачається з аналізованих доказів, факт порушення позивачем ПДР України зафіксовано у протоколі про адмінправопорушення, а також за допомогою засобів відео зйомки, тому викладені у позові доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності винесення інспектором ДПС спірної постанови, суд оцінює критично, вважає їх непереконливими, непослідовними та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

З врахуванням наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№189607 від 29.09.2013 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та підстави для її скасування відсутні.

При цьому, посилання позивача у позовній заяві на те, що при притягненні до відповідальності його було позбавлено можливості надати пояснення суд до уваги не приймає, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 29.09.2013 року, із змісту якого вбачається, що позивачу надана можливість написати пояснення, що він і зробив, а також повідомлено про розгляд справи в цей же день, жодних заперечень з цього приводу чи клопотань про відкладення розгляду справи позивачем не вказано.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 245, 251, 254, 280, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1№189607 від 29.09.2013року у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан