Справа № 2а-0770/1647/12
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/525/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом приватного підприємства «Закарпатський нафтовий холдинг» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2012 року приватне підприємство «Закарпатський нафтовий холдинг» (далі - ПП «Закарпатський нафтовий холдинг») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - Мукачівська ОДПІ):

№ від 12.12.2011 року про сплату податку на прибуток в сумі 2042234,00 грн. та 206782,00 грн. штрафної санкції;

№ від 24.02.2012 року про сплату податку на прибуток в сумі 87064,00 грн. та 618,25 грн. штрафної санкції;

№ від 24.02.2012 року про сплату податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 1896588,00 грн. та 290246,00 грн. штрафної санкції;

№ від 24.02.2012 року про зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 36406,00 грн.;

№ від 24.02.2012 року про зменшення розміру від'ємного значення ПДВ в сумі 75017,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі № 2а-0770/1647/12 позов було задоволено.

У своїй апеляційній скарзі Мукачівська ОДПІ просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що між ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договори від 03.07.2009 року та від 03.11.2010 року на представництво інтересів позивача у господарському суді. За наслідками виконання зобов'язань між позивачем та ФОП ОСОБА_1 підписано акти прийому-передачі виконаних робіт від 10.07.2009 року на суму 9845 грн. та від 10.12.2010 року на суму 6806 грн., які сплачені на підставі платіжних доручень № 74 від 08.07.2009 року та № 171 від 09.11.2010 року ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» та віднесено до складу валових витрат IV кварталу 2010 року.

Разом з тим, на переконання апелянта, наявними у справі доказами не доведено обставини, які зумовили б потребу у придбані таких послуг, а саме не встановлено, що відносини боргу не могли бути урегульовані у інший спосіб, в тому числі відсутні докази які б засвідчували, що контрагенти позивача ПП «Поділля-Транс» та ТОВ «Цетан-Плюс» відмовилися виконувати зобов'язання у добровільному порядку.

У частині оренди транспортних засобів ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» не здійснювалося оформлення тимчасових реєстраційних талонів на орендовані транспортні засоби. Крім того в матеріалах справи відсутні докази фактичного використання орендованих транспортних засобів у господарській діяльності позивача, а саме подорожні листи або товарно-транспортні накладні. Тому апелянт вважає, що за наслідками перевірки не доведено взаємозв'язок понесених витрат у зв'язку із орендою та експлуатацією орендованих транспортних засобів з господарською діяльністю позивача, що виключає можливість на включення понесених витрат до складу валових витрат.

При оцінці взаємовідносин між ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» з ТОВ «Лек-Оіл» та ТОВ «Укроіл» судом не надано належної оцінки твердженням податкового органу про непідтвердження первинними документами, у тому числі залізничними накладними, картками складського обліку іншими товаросупровідними документами, документами що засвідчують передачу, зберігання, оприбуткування та використання товару у господарській діяльності позивача нафтопродуктів, які зазначено такими, що придбані від ТОВ «Лек-Оіл» та ТОВ «Укроіл».

Судом першої інстанції не надано належної оцінки відсутності у матеріалах справи доказів, які б засвідчували факт переміщення нафтопродуктів від постачальників ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл» до позивача, а у представлених документах власниками та відправниками вантажу зазначені інші юридичні особи, що свідчить про правомірність виключення відповідних сум із складу валових витрат та податкового кредиту позивача.

Окрім того, перевіркою зафіксовано, що на порушення п. 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК позивачем завищено витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування за III квартал 2011 року внаслідок неправомірного включення до складу валових витрат від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 270432 грн., що виник за підсумками 2010 року.

Також під час перевірки було встановлено факт включення позивачем до складу податкового кредиту сум на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Континент нафта», які були складені з порушенням порядку їх заповнення, а саме не містили відомості про місцезнаходження покупця - позивача.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимог ПП «Закарпатський нафтовий холдинг», суд першої інстанції виходив із того, що Мукачівською ОДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 09.11.2011 року, за результатами якої складено акт №2113/23-01/34126437 від 25.11.2011 року, висновки якого стали підставою для прийняття оспорюванипх податкових повідомлень-рішень.

У ході перевірки податковий орган дійшов висновку, що позивачем було допущено порушення пп. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК) та п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК, у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2045526,00 грн.

Окрім того, податковим органом було зроблено висновок про виявлення під час перевірки порушення позивачем пп. 7.2.1, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п. 198.3 ст. 198 ПК, в результаті чого занижено ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 2128705,00 грн.

На підставі акта перевірки Мукачівська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 12.12.2011 року № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 2042234,00 грн. та 206782,25 грн. штрафної санкції, а також податкове повідомлення-рішення від 12.12.2011 року № про збільшення суми грошового зобов'язання по ПДВ в сумі 2128705,00 грн. та 345882,75 грн. штрафної санкції.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем було оскаржено у адміністративному порядку до ДПА у Закарпатській області.

За результатами розгляду скарги ДПА у Закарпатській області прийняла рішення від 23.02.2012 року № 411/7/10-244, на виконання якого відповідачем 24.02.2012 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про визначення грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств у сумі 87682,25 грн. (в т.ч. 87064,00 грн. основного платежу та 618,25 грн. штрафної санкції);

№ про визначення грошового зобов'язання по ПДВ у сумі 2186834,50 грн. (в т.ч. 1896588,00 грн. основного платежу та 290246,50 грн. штрафної санкції);

№ про зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 36406,00 грн.;

№ про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 75017,00 грн.

Рішенням ДПС України від 10.05.2012 року №13252/7/10-2115 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ, прийняті за актом перевірки, з урахуванням рішення ДПС у Закарпатській області про результати розгляду скарги.

Підставою для визначення позивачу грошового зобов'язання по податку на прибуток слугували висновки перевірки про завищення валових витрат за такими господарськими операціями.

Щодо висновків податкового органу про зайве віднесення позивачем до валових витрат у IV кварталі 2010 року 16651,00 грн. по актах прийому передачі виконаних робіт від 10.07.2009 року та від 10.12.2010 року з ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що між ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договори від 03.07.2009 року та від 03.11.2010 року на представлення інтересів у господарському суді. За наслідками виконання зобов'язань між позивачем та ФОП ОСОБА_1 підписано акти прийому-передачі виконаних робіт від 10.07.2009 р. на суму 9845,00 грн. та від 10.12.2010 р. на суму 6806,00 грн. Сплачені за актами виконаних робіт суми на підставі платіжних доручень № 74 від 08.07.2009 року та № 171 від 09.11.2010 року підприємством віднесено до складу валових витрат у IV кварталі 2010 року.

Відтак, на переконання суду першої інстанції, понесені позивачем по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 витрати пов'язані із господарською діяльністю та обумовлені необхідністю захисту інтересів підприємства у спорах із ПП «Поділля-Транс» та ТОВ «Цетан-Плюс» про стягнення заборгованості в сумі 140637,62 грн. та 97236,48 грн. для відновлення економічної вигоди позивача, на отримання якої спрямована господарська діяльність.

Окрім того, суд першої інстанції вважав необґрунтованим висновок податкового органу про порушення позивачем п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК у зв'язку із включенням до складу валових витрат за ІІ - ІІІ квартали 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток, який виник за підсумками діяльності позивача у 2010 році та безпідставним виключення із складу витрат позивача за ІІ - ІІІ квартали 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 270432,00 грн., який виник за підсумками діяльності позивача у 2010 року.

Щодо висновку податкового органу про безпідставне включення позивачем до складу валових витрат по придбанню пального від ТОВ «Укроіл» через не підтвердження документами, що свідчать про транспортування товару, судом першої інстанції встановлено, що для перевірки взаємовідносин позивача з ТОВ «Укроіл» було надано договір поставки нафтопродуктів № НПДГ-12/Л від 01.04.2010 року, угоду №1 про зміни та доповнення до договору поставки нафтопродуктів та видаткові накладні.

Позивачем зазначено про надання під час проведення перевірки договору відповідального зберігання № 05/01/10 від 05.01.2010 року, укладеного між ТОВ «Укроіл» (клієнт) та ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» (зберігач). Той факт, що договір зберігання, а також інші документи, на які посилається позивач, були відсутні під час проведення перевірки відповідачем не доведено. Факт надання працівниками відповідача договору зберігання знайшов своє відображення і у рішенні ДПС про результати розгляду скарги. На виконання умов договору відповідального зберігання згідно з актів прийому-передачі нафтопродуктів, завірених підписами та печатками, та актів приймання нафтопродуктів за кількістю по формі 5-НП, позивач приймав на відповідальне зберігання відповідні нафтопродукти, які обліковувалися на позабалансовому рахунку.

На дату придбання нафтопродуктів за договором № НПДГ-12/Л від 01.04.2010 року з ТОВ «Укроіл» в резервуарах позивача вже знаходилися на зберіганні належні ТОВ «Укроіл» нафтопродукти, що підтверджується журналом вимірювань нафтопродуктів у резервуарах.

У зв'язку із тим, що нафтопродукти, які поставлялися за договором № НПДГ-12/Л від 01.04.2010 року, вже знаходилися у резервуарах позивача, сторонами договору було обрано спосіб поставки на умовах EXW - склад нафтобази ПП «Закарпатський нафтовий холдинг», про що вказувалося у заявках на постачання.

Згідно з письмовим розпорядженням ТОВ «Укроіл», на підставі отриманих від ТОВ «Укроіл» видаткових накладних, позивач здійснював оприбуткування нафтопродуктів, придбаних у ТОВ «Укроіл», які вже знаходилися у резервуарах позивача на підставі договору зберігання.

Відповідачем заперечується факт переміщення нафтопродуктів від ТОВ «Укроіл» до позивача у межах виконання зобов'язань за договором відповідального зберігання № 05/01/10 від 05.01.2010 року, оскільки ТОВ «Укроіл» не значиться як відправник у товаросупровідних документах. Однак відповідачем не спростовано факту належності ТОВ «Укроіл» нафтопродуктів, які були поставлені позивачу.

Відтак, суд першої інстанції вважав недоведеним висновок відповідача про відсутність фактичного постачання нафтопродуктів ТОВ «Укроіл» позивачу на підставі договору № НПДГ-12/Л від 01.04.2010 року та складених на його виконання первинних документів.

Окрім того, суд було відхилено доводи відповідача про безтоварний характер операцій у взаємовідносинах з ТОВ «Укроіл» з підстав не підтвердження поставок товарно-транспортними накладними, залізничними накладними, картками складського обліку та іншими документами, що свідчать про транспортування товару, його передачу, зберігання, оприбуткування, оскільки такі доводи відповідача спростовані фактичними обставинами справи та первинними документами.

Судом встановлено, що позивачем було включено до складу валових витрат суми, сплачені у зв'язку із придбанням нафтопродуктів у постачальника ТОВ «Лек-Оіл» на підставі договору поставки нафтопродуктів від 29.01.2009 року № ЛО-1/09, додаткових угод до договору та складених на їх виконання актів приймання-передачі, актів приймання нафтопродуктів за кількістю та залізничних накладних, які були предметом перевірки під час її проведення.

За результатами перевірки відповідачем встановлено, що у залізничних накладних ТОВ «Лек-Оіл» не значиться відправником, а тому позивачем не представлено документів, які б підтверджували фактичне отримання або використання у господарській діяльності товару, який по документам придбаний у ТОВ «Лек-Оіл».

Разом із тим, судом встановлено, що згідно з умовами договору постачання нафтопродуктів №ЛО-1/09 від 29.01.2009 року, укладеного між ТОВ «Лек-Оіл» та позивачем, постачання товару здійснюється на умовах FСА (Франко-перевізник, місце (призначення вказано) або СРТ (перевезення оплачене до, місце призначення вказано) в редакції Інкотермс-2000. Конкретний вид умов поставки визначається сторонами в додаткових угодах до діючого договору по кожній партії товару. Постачання товару здійснюється залізничним транспортом. Датою постачання рахується дата штампу станції відправки товару на адресу отримувача. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару перевізнику. Всі ризики несподіваного псування, втрати товару переходить до покупця одночасно з переходом права власності. Товар передається продавцем і приймається покупцем із складанням акта приймання-передачі по кількості згідно із залізничними накладними, по якості згідно з паспорту виробника і сертифікату відповідності. Об'єм товару, вказаний у залізничних накладних, являється кінцевим і обов'язковим для двох сторін.

Згідно з додатковими угодами до договору постачання нафтопродуктів № ЛО-1/09 від 29.01.2009 року, складених на кожну окрему поставку товару, товар поставлявся на умовах СРТ (перевозка оплачена до станції призначення). Станція призначення Мукачево Львівської залізниці. Станція відправки Коростень Південно-Західної залізниці. Згідно з умовами СРТ Інкотермс 2000 та договору постачання нафтопродуктів право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту передачі товару перевізнику. Датою постачання рахується дата штампу станції відправки товару на адресу отримувача.

Отже, згідно з актами приймання-передачі, складеними між ТОВ «Лек-оіл» та ПП «Закарпатський нафтовий холдинг», право власності на передані нафтопродукти залізниці настає днем штампа станції відправки.

У акті приймання-передачі вказані назва нафтопродуктів, станція прибуття, номер цистерни, вага, дата відправки, вартість нафтопродуктів та назва продавця в особі ТОВ «Лек-Оіл». Згідно зі статуту залізниць України, залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

Отримавши повідомлення від залізниці, про прибуття на адресу позивача цистерн з нафтопродуктами, позивач звіряє номера вказаних вагонів (цистерн) у актах приймання-передачі, складених ТОВ «Лек-Оіл», з номерами вагонів (цистерн), вказаних у залізничній накладній, та якщо такі співпадають, здійснюється процедура приймання нафтопродуктів за кількістю з складанням акту форми №5-НП.

Дані у графі «Відправник» залізничної накладної, «Заяви і відмітки відправника» призначені для залізниці і не є визначальними для отримувача вантажу. За правильність вказаних відомостей згідно Правил оформлення перевізних документів відповідає відправник.

Позивач не несе відповідальності за те, що у якості відправників по залізничних накладних вказано ТОВ «ТД Енергія», або ТОВ «Українська паливна група», а не ТОВ «Лек-Оіл».

Під час проведення перевірки та в судовому засіданні відповідачем не доведено той факт, що нафтопродукти, які надійшли позивачу на підставі залізничних накладних, відправниками в яких не зазначено ТОВ «Лек-Оіл», не належать ТОВ «Лек-Оіл».

З огляду на наведене суд відхилив доводи відповідача про безтоварний характер господарських операцій між ТОВ «Лек-Оіл» та позивачем та відсутність у позивача права на формування валових витрат по операціям з ТОВ «Лек-Оіл» як таких, що не підтверджені первинними документами.

Оскільки висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства, які вплинули на донарахування грошового зобов'язання по податку на прибуток, не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2011 року та податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2012 року підлягають скасуванню.

Окрім того, під час перевірки зроблено висновок, що у порушення пп. 7.2.1 та пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем включено до складу податкового кредиту по ПДВ суму 3324,46 грн. по неналежним чином оформлених податкових накладних, виписаних ТОВ «Континент Нафта» у грудні 2010 року у зв'язку із придбанням пального. Неналежність оформлення податкових накладних полягає у тому, що у них не було зазначено місце розташування юридичної особи покупця, яким виступав позивач.

Суд погодився із доводами позивача про те, що відповідальність за правильність виписування податкової накладної покладена на продавця товару. Незначні недоліки в заповненні податкових накладних, одержаних від постачальника, не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених покупцем витрат до податковому кредиту, враховуючи також і те, що податкові накладні за своїм змістом не перешкоджали можливості ідентифікувати продавця та покупця.

Судом встановлено, що на донарахування ПДВ вплинуло виключення за результатами перевірки із податкового кредиту позивача сум ПДВ, сплачених у зв'язку з придбанням нафтопродуктів у ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл». Виключення сум із податкового кредиту зумовлено висновками перевірки, що є аналогічними до висновків, які слугували підставою для виключення сум із складу валових витрат. При цьому судом встановлено, що висновки перевірки про відсутність фактичних поставок товарів від ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл» з огляду на обставини, викладені у акті перевірки, спростовано фактичними обставинами справи, які ґрунтуються на наявних у матеріалах справи первинних документах.

У зв'язку із цим суд дійшов висновку про неправомірне збільшення позивачу суми ПДВ та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2012 року.

Податкові повідомлення-рішення № від 24.02.2012 року про зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 36406,00 грн. та № від 24.02.2012 року про зменшення розміру від'ємного значення ПДВ в сумі 75017,00 грн. прийняті відповідачем у зв'язку із прийнятим рішенням ДПС у Закарпатській області від 23.02.2012 року про результати розгляду скарги. Вони прийняті у зв'язку з перерахунком показників декларацій позивача внаслідок зменшення сум податкового кредиту по операціях з ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл». Оскільки встановлено неправомірність виключення із складу податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого у зв'язку з придбанням нафтопродуктів від ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл», то відсутні також підстави для перерахунку показників декларацій з ПДВ.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Щодо доводів апелянта стосовно неправомірності віднесення позивачем до валових витрат сум, сплачених за договорами від 03 липня 2009 року, від 03 листопада 2010 року із ФОП ОСОБА_1, апеляційний суд виходить із такого.

Як встановлено судом, у штатному розписі ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» не передбачена посада юриста і ФОП ОСОБА_1 представляв інтереси позивача у господарському суді під час розгляду спорів між ПП «Закарпатський холдинг» та ПП «Поділля-Транс» і ТОВ «Цетан-Плюс» щодо стягнення з останніх боргу в сумі 140637,62 грн. та 97236,48 грн.

За наслідками виконання зобов'язань між позивачем та ФОП ОСОБА_1 підписано акти прийому-передачі виконаних робіт від 10.07.2009 р. на суму 9845,00 грн. та від 10.12.2010 року на суму 6806,00 грн., а також проведено оплату за надані послуги на підставі платіжних доручень № 74 від 08.07.2009 року та № 171 від 09.11.2010 року з віднесенням вказаних сум до складу валових витрат у IV кварталі 2010 року. На підтвердження результатів виконаних робіт у матеріалах справи містяться копії ухвал господарського суду Хмельницької області по справі №2/1326 та господарського суду Закарпатської області по справі №18/101.

За правилами п. 5.2.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на час виникнення спірних правовідносин, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що витрати, понесені ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» на оплату юридичних послуг ФОП ОСОБА_1 по захисту інтересів підприємства у господарському суді, правомірно віднесено позивачем до валових витрат, оскільки вони безпосередньо пов'язані із організацією і веденням ним підприємницької діяльності та підтверджені відповідними первинними документами.

Щодо доводів апелянта про неоформлення позивачем тимчасових реєстраційних талонів на орендовані транспортні засоби, апеляційний суд погоджується із думкою ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» про те, що вони є безпідставним з огляду на те, що це питання було врегульовано у досудовому порядку за результатами розгляду скарг позивача (абзац 10,11 с. 4 рішення Мукачівської ОДПІ від 09.12.2011 року № 12820/10/23-01 про розгляд заперечення, та абзац 2 с. 4 рішення ДПА в Закарпатській області про результати розгляду скарги від 23.02.2012 року № 184/10/10-244).

Щодо висновків апелянта про безтоварність господарських відносин ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» з ТОВ «Лек-Оіл» та ТОВ «Укроіл», апеляційний суд погоджується із доводами, викладеними у висновку судово-економічної експертизи № 768 від 25 червня 2013 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, проведеною за ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року, відповідно до яких безпідставним є твердження податкового органу про те, що через відсутність найменування та адреси вантажовідправника та постачальника в особі ТОВ «Лек-Оіл» у залізничних накладних та актах приймання нафтопродуктів за кількістю по формі № 5-НП свідчить про відсутність документів, які б підтверджували фактичне отримання нафтопродуктів від ТОВ «Лек-Оіл».

Включення витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей до складу валових витрат підприємства бути здійснене на підставі відповідних видаткових накладних постачальника, актів приймання-передачі які є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Кошти за придбані нафтопродукти ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» згідно з платіжними дорученнями перераховував ТОВ «Лек-Оіл», який, будучи відправником вказаних нафтопродуктів, володів інформацією про номери вагонів-цистерн, назву нафтопродуктів, кількість, які прибудуть на адресу ПП «Закарпатський нафтовий холдинг».

ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» надав належні докази на підтвердження того, що укладення з ТОВ «Укроіл» та ТОВ «Лек-Оіл» договорів на постачання нафтопродуктів від 01.04.2010 року та від 29.01.2009 року було пов'язане з господарською діяльністю та обумовлено отриманням економічної вигоди. Придбані нафтопродукти складають 92,53% всього придбання нафтопродуктів за період, що підлягав перевірці, і використані при здійсненні оптової торгівлі нафтопродуктами, тобто в господарській діяльності ПП «Закарпатський нафтовий холдинг».

Даючи оцінку доводам апелянта щодо неправомірного включення ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» до складу валових витрат від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 270432,00 грн., що виникло за підсумками 2010 року, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказане питання було предметом судового розгляду у Закарпатському окружному адміністративному суді (справа № 2а-0770/116/12). 21.11.2012 року судом було задоволено позов ПП «Закарпатський нафтовий холдинг» та визнати протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 13.10.2011 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток за II квартал 2011 року у сумі 270332,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 22.11.2011 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток за II квартал 2011 року у сумі 100,00 грн. Постанова вступила у законну силу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про необґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК у зв'язку із включенням до складу валових витрат за ІІ - ІІІ квартали 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток, який виник за підсумками діяльності позивача у 2010 році та безпідставним виключення із складу витрат позивача за ІІ - ІІІ квартали 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 270432,00 грн., який виник за підсумками діяльності позивача у 2010 року.

З урахуванням приписів п. 22.4 ст. 22 ПК до складу валових витрат першого кварталу 2011 року підлягали включенню всі суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток - як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010 року, так і ті суми від'ємного значення, що виникли протягом 2010 року. Отже, розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року повинен був здійснюватися з урахуванням у складі валових витрат цього податкового періоду всіх сум від'ємного значення, що утворилися станом на 1 січня 2010 року, а також протягом 2010 року.

На підставі п. 3 підрозд. 4 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 році норми п. 150.1 ст. 150 ПК.

Щодо факту включення позивачем до складу податкового кредиту сум на підставі податкових накладних виписаних ТОВ «Континент Нафта», які не містили відомості про місцезнаходження покупця-позивача, апеляційний суд зазначає таке.

Виходячи із приписів п. 7.2.1 п. 7.2 та пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у позивача були належні підстави для включення до складу податкового кредиту сум ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Континент нафта», оскільки відповідна сума податку була сплачена ТОВ «Континент Нафта», про що свідчить відсутність розбіжностей у системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, а незначні недоліки у оформленні податкових накладних, допущені ТОВ «Континент Нафта», а саме незазначення відомостей про місцезнаходження покупця, яким був позивач, у даному випадку не перешкоджали можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції, та саму господарську операцію.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі № 2а-0770/1647/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук