Справа № 826/19999/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

20 лютого 2015 року м. Київ № 826/19999/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів: Добрянської Я.І., Кротюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Правління Пенсійного фонду України
про визнання бездіяльність неправомірною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, яка проживає в державі Ізраїль, звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав;

- зобов'язати Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009;

- зобов'язати відповідача визначити уповноважене територіальне управління ПФ України та дати останньому вказівку відновити виплату позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України у відповідності з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України.

В позовних вимогах ОСОБА_1 у позові просить розглядати справу за її відсутності, що відповідно до положень ч. 4 ст. 122 КАС України є підставою для розгляду справи за відсутності позивача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на основі трудового стажу в Україні з 1957 року по 1994 рік отримувала пенсію за віком в районному управлінні соціального захисту Кіровського району м. Дніпропетровська з 10.05.1994 до виїзду в Ізраїль 24.10.1994. До виїзду з України проживала за адресою: АДРЕСА_1 та при виїзді отримала в рахунок пенсії аванс за 6 місяців.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009 від 09.07.2003 по справі № 1-32/2009 відносно відповідності Конституції України положень п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 та у зв'язку з відсутністю в Ізраїлі територіального органу ПФ України, позивач 10.10.2013 року направила Правлінню ПФ України заяву про поновлення виплати їй пенсії на підставі рішення КСУ № 25-рп/2009 від 07.10.2009 або визначення територіального органу Пенсійного фонду щодо розгляду заяви про поновлення пенсії.

Листом від 06.11.2014 № 11347/С-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФ України відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» направило для розгляду за належністю вищевказане звернення до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області для розгляду по суті, яке листом від 18.11.2014 повідомило її про відсутність підстав для виплати пенсії.

Крім того, позивач зазначає, що після винесення вищезгаданого рішення КСУ, Правління ПФ України зобов'язане було негайно внести зміни в «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На даний момент не існує офіційного Положення про оформлення і виплату пенсій за віком при проживанні пенсіонера за межами України.

Також, ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, виконуючи вказівку свого вищестоящого органу, у своїй відповіді про відмову в оформленні пенсії для виплати за кордон на заяву позивача, повторило всі юридично помилкові підказки Правління ПФ України і продемонструвало юридичну безграмотність, заявивши, що виплата пенсії під час проживання за кордоном буде здійснюватись у разі прийняття спеціального Закону України, яким будуть передбачені умови, норми і механізми виплати пенсій за кордоном, за наявності Договору про соціальне забезпечення між Україною та Ізраїлем. Враховуючи вищезгадане рішення КСУ, позивач вважає відмову протиправною та наполягає на задоволенні позову у спосіб, визначений у позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, що є правом особи, передбаченим ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідач в судове засідання року не з'явився, але подав заперечення проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог та просив суд слухати справу у його відсутності.

Враховуючи наведене та на підставі п. 10. ч. 1 ст. 3 та ч. 4 ст. 122 КАС України, судом ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи з'ясовано, що даний позов датований та направлений поштовим зв'язком на адресу суду 10.12.2014, зареєстрований канцелярією суду 18.12.2014.

У зв'язку з цим розглянуто питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав; зобов'язання Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009.

У контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строком є проміжок часу, у який особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

При цьому судом встановлено, що Постанова Правління ПФ України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 11.11.2006 (Випуск № 52), а Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 - у цьому ж бюлетені «Офіційний вісник України» від 02.11.2009 (Випуск № 82).

Таким чином, після офіційного оприлюднення вказаних Постанови № 22-1 та Рішення Конституційного Суду України будь-яка особа, що вважала, що бездіяльність ПФ України щодо неприведення положень Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до норм Конституції України з урахуванням висновків Конституційного Суду України викладених в Рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009, є незаконною, мала можливість оскаржити її у встановленому законодавством порядку.

При цьому судом враховується той факт, що позивач незалежно від місця свого постійного проживання (в даному випадку за кордоном) є громадянкою України та пенсіонером, а тому відповідно є учасником правовідносин, що регулюються вказаною Постановою № 22-1, та оцінку яким, в свою чергу, було надано зазначеним вище Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009.

У той же час, враховуючи те, що позивач пов'язує виникнення обов'язку ПФ України із прийняттям вищевказаного рішення КСУ, а також враховуючи вищенаведені обставини, щодо обізнаності позивача із прийняттям рішення КСУ, позивач, як зазначено вище, лише 10.12.2014 звернулася до суду із вищевказаними позовними вимогами, тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

При цьому, позивач не зазначає про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надає суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності таких обставин.

З матеріалів справи вбачається обізнаність позивачки із нормативно-правовою базою у сфері спірних відносин та судовою практикою в цьому аспекті за період з 2010 року.

Частиною 1 ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно п. 9. ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав; зобов'язання Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009, у зв'язку з чим до поданої заяви, у зазначеній частині позовних вимог, слід застосувати наслідки, передбачені ч. 1 ст. 100 та п. 9. ч. 1 ст. 155 КАС України, а саме - залишити позов без розгляду в частині зазначених позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Правління ПФ України щодо невнесення змін в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій» відповідно до Рішення КМУ №25-рп/2009 від 07.10.2009 - актом порушення її матеріальних прав; зобов'язання Правління ПФ України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне оформлення та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-р/п/2009 від 07.10.2009.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: Я.І. Добрянська

О.В. Кротюк