Справа № 137/59/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/59/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Білик Н.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

03 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Швець А.І.

представника відповідача: Мельник Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку із втратою годувальника,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулась до Літинського районного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Літинському районі (далі - Відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Постановою Літинського районного суду від 23 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що Позивач є пенсіонеркою за віком, та перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Літинському районі Вінницької області з 2009 року.

04 грудня 2014 року Позивач звернулась до управління ПФУ у Літинському районі із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Листом №11-Б-12 від 17.12.2014 року Відповідач повідомив ОСОБА_3, що підстав для призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника немає, оскільки така пенсія призначається дружині, яка була на його утримання і втратила джерело засобів існування.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Зі змісту частин 2, 3 вказаної статті вбачається, що непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що за документ, який засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім'ї, а також рішення суду.

Рішенням Літинського районного суду від 13.05.2013 року встановлено факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім'єю із ОСОБА_4 на протязі 15 років і до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду про встановлення факту спільного проживання та позиція Конституційного Суду України, висловлена у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99, дають підстави вважати, що Позивачка була членом сім'ї померлого, проте не підтверджують факт перебування останньої на його утриманні, що є обов'язковою умовою для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Аналогічна правова позиція висловлена у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 року у справі № К/9991/18800/11.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає всі підстави для залишення його без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 березня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.