Справа № 804/20560/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 804/20560/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

за участю:

представників відповідача: Мазуркевич А.С., Мельник І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі №804/20560/14 за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та стягнення невиплаченої компенсації втрат, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати компенсації втрат доходів у зв'язку із утриманням податку на доходи фізичних осіб з нарахованих сум грошового забезпечення;

- стягнути з відповідача невиплачену компенсацію втрат доходів у зв'язку із утриманням податку на доходи фізичних осіб з нарахованих сум грошового забезпечення на загальну суму 18831,56 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що у відповідності до п.168.5 ст.168 ПК України, щомісяця, при отриманні грошового забезпечення , працівнику міліції повинні компенсувати суми утриманого з його грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб. Проте, відповідач такої компенсації жодного разу не виплачував, що і стало підставою для звернення до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно копій розрахункових листків, які наявні в матеріалах справи, Відповідач спочатку нараховував до грошового забезпечення компенсацію втрат доходів у зв'язку зі сплатою ПДФО, а потім вважаючи цю компенсацію складовою доходу, знову утримував зі всієї суми грошового забезпечення податок на доходи фізичних осіб. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач змінив свою позицію та надав інший розрахунок, оформлений Довідкою №30ф/3 від 13.01.2015р., відповідно до якої сума нарахованого та сплаченого грошового забезпечення вже відрізнялись від зазначених в первісній довідці та розрахункових листках. Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції не врахував ці фактичні дані та не надав їм належної оцінки, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 була прийнята на службу в ОВС 11.03.1999 року згідно наказу від 02.04.1999 року №18 о/с. У період з 22.07.2011 року по 27.08.2014 рік ОСОБА_3 проходила службу на посадах в підрозділі ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: з 22.07.2011 року на посаді старшого слідчого СВ Ленінського РВ згідно наказу ГУМВС від 27.07.2011 року №116 о/с, з 09.04.2013 року на посаді заступника начальника - начальника відділення загальнокримінальних злочинів СВ Ленінського РВ згідно наказу ГУМВС від 09.04.2013 року №82 о/с, з 03.09.2013 року на посаді старшого слідчого СВ Ленінського РВ згідно наказу ГУМВС від 03.09.2013 року №240 о/с.

Наказом ГУМВС від 27.08.2014 року №320 о/с ОСОБА_3 переведена до ад'юнктури Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

02.10.2014 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила останнього надати їй відомості про нараховане та фактично виплачене їй під час перебування на службі в органах МВС України грошове забезпечення починаючи з 01 січня 2011 року із розшифровкою сум складових грошового забезпечення помісячно (а.с.7)

29.10.2014 року ОСОБА_3 отримала розрахунки сум нарахованого грошового забезпечення та утримання за період проходження служби.

На думку позивача, відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, виплачував грошове забезпечення не в повному обсязі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем нараховувалась та виплачувалась сума компенсації податку з доходів фізичних осіб, яка за спірний період склала 18832,06 грн., тобто права позивача не були порушені, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Загальна сума грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що отримують особи рядового і начальницького складу, яка нараховується та виплачується в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримують з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцям, особами рядового і начальницького складу» від 15.01.2004 року №44.

Сторони не заперечують проти необхідності нарахування та виплати суми компенсації. Відсутній й спір щодо того, що за період з 22.07.2011 року по 31.08.2014 року сума такої компенсації складає 18832,06 грн.

Фактично, спір виник з приводу того, чи було фактично виплачено позивачу таку компенсацію. Так, на думку позивача, така компенсація їй не виплачувалась. Позиція ж відповідача полягає в тому, що компенсація була виплачена та отримана позивачем.

Відповідно до ст.138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують факт нарахування та виплати позивачу компенсації втрат доходів у зв'язку зі сплатою податку на доходи фізичних осіб.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, довідки про суми нарахованих та утриманих платежів, банківські виписки, факт належного нарахування та виплати спірної суми компенсації податку є підтвердженим, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про відсутність порушень прав позивача, і як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову,

Так, наприклад, з розрахункового листка за серпень 2011 року вбачається (а.с.10), що позивачу було нараховано грошове забезпечення, яке складається з сум:

оклад 258,06грн.

оклад 850,00грн.

оклад за спеціальним званням 38,71грн.

оклад за спеціальним званням 120,00грн.

надбавка за вислугу років 74,19грн.

надбавка за вислугу років 242,50грн.

надбавка за виконання особливо важливих завдань 370,97грн.

надбавка за виконання особливо важливих завдань 1212,50грн.

Всього нараховано 3166,93грн., що і є базою оподаткування, зокрема, податком на доходи фізичних осіб. Так, 15% від 3166,93грн. становить 475,04грн.

Таку суму було утримано із нарахованого грошового забезпечення.

З урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, сума до виплати склала би 2609,55грн. (3166,93грн. - 475,04грн. - 82,34грн.)

Разом з тим, з розрахункового листа вбачається, що позивачу було нараховано компенсацію втрат доходів у зв'язку зі сплатою податку на доходи фізичних осіб у розмірі 475,04грн., яка не входила до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, як помилково вважає позивач.

Таким чином сума до виплати склала 2609,55грн. + 475,04грн. = 3084,59грн.

Вказана сума і була фактично отримана позивачем.

Аналогічним чином нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення в наступних періодах, які в межах розгляду даної справи, є спірними. При цьому, кожного місяця відповідачем виплачувалась компенсація втрат доходів у зв'язку з утриманням податку на доходи фізичних осіб, у розмірі утриманого податку на доходи фізичних осіб.

Вказані відомості відповідають, як розрахунковим листкам, так і Довідкам №30ф/66 від 18.12.2014 р., №30ф/2 від 13.01.2015р., №30ф/3 від 13.01.2015р. (а.с.62, 74, 76)

Посилання позивача на те, що відомості Довідки №30ф/3 від 13.01.2015р. відрізняються від відомостей попередніх довідок, є безпідставними, оскільки, фактично, Довідка №30ф/3 від 13.01.2015р. відображає суми по кожному місяцю та розкриває нараховані суми з розмежуванням по видам: нарахований посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, утриманий ПДФО, ЄСВ, суму до виплати з урахуванням компенсації за утриманий ПДФО. Суми, які вказані в даній Довідці «до видачі» повністю співпадають з сумами, які вказано в розрахункових листках, в попередніх довідках та відповідають сумам, фактично отриманим позивачем, згідно Довідки з особового рахунку позивача, наданої ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (а.с.25-33)

Таким чином, доводи, викладені в позові, а так само і в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та, фактично, свідчать про невірність розрахунків позивача та самостійне тлумачення нею розрахунків відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі №804/20560/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 06.03.2014р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов