Справа № 284/2292/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Піщуліна І.С.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"10" березня 2015 р. Справа № 284/2292/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області на постанову Народицького районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернулася до Народицького районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області, про проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 року позов задоволено задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3:

- підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам, визначеним Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік";

- додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік";

- підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", за період з 17.06.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням виплачених коштів.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області, про проведення перерахунку та виплати коштів, відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегією суддів встановлено, що позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області; проживає в смт.Народичі Народицького району Житомирської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення; а також є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії, додаткову пенсію у сумах, які на думку позивача, є значно нижчими, ніж передбачено ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що особам, віднесеним до 2 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного положення ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким були внесені зміни до статті 39 та статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, рішенням Конституційного суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 39 та статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з 01 січня 2014 року, є чинними і підлягають застосуванню:

- стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої підвищення до пенсії як непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, не може бути нижчим ніж три мінімальні заробітні плати;

- стаття 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої особам віднесеним до 2 категорії громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статей 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Що стосується проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивач має статус дитини війни, тобто є особою, яка належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким були внесені зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як дитині війни, рішенням Конституційного суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з 01 січня 2014 року, є чинними і підлягають застосуванню:

- стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції, відповідно до якої особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", призначається підвищення до пенсії як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Народицького районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 року винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Народицького районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області вул.Леніна,177, смт.Народичі, Народицький район, Житомирська область, 11401

- ,