Справа № 346/805/15-а
Суддя: Васильковський В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/805/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Васильковського В.В.

секретаря Корбут Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тропець М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач посилається на те, що він є особою,що постраждала від аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, що стало наслідком робіт пов'язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС, визнаний інвалідом ІІ групи. Вказує, що у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує, що він письмово звертався до відповідача щодо перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст.49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відмову. Просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області щодо відмови від проведення перерахунку йому пенсії незаконними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії з 1 січня 2014 року відповідно до ст.ст.50,54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з мінімальної пенсії за віком, ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове Державне пенсійне страхування. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав.

Представник управління Пенсійного фонду України в м. Коломия Івано-Франківської області заперечив проти заявлених вимог, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ. Вказує, що Позивач отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначену відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку мінімального розміру пенсії інвалідам, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. До основного розміру пенсії призначена та виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої визначено ст. 50 зазначеного Закону. Порядок щодо виплати мінімального розміру пенсії для інвалідів встановлено постановою КМ України від 23.11.2011 року №1210, відповідно нарахування та фінансування затрат пов`язаних з реалізацією ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється з коштів державного бюджету, тому нарахована та виплачувана пенсія позивачці є законною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія І), та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворих внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Крім того, позивач являється інвалідом ІІ групи. Позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян України, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В здійсненні перерахунку йому було відмовлено з підстав, зазначених у запереченні представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.08.1991 року.

У відповідності з ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам , віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді а)державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» № 4282-VI від 22.12.2011 року, п.4 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» №5515-VI від 6.12.2012 року та п.6-7 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №719- VII від 16.01.2014р. , додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,зокрема інвалідам 3 групи призначається в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно державних пенсій для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, то їх розміри в усіх випадках не можуть бути нижчими ,зокрема по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком (частина 4 статті 54 Закону). Крім цього, статтею 54 вищезазначеного Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» № 4282-VI від 22.12.2011 року, п.4 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» №5515-VI від 6.12.2012 року та п.6-7 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №719- VII від 16.01.2014р., передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Даний закон також передбачає здійснення перерахунку пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму,тобто законодавець врегулював порядок нарахування пенсії та здійснення перерахунку у бік збільшення в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. З 1 січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством),призначених у 2006-2007 роках відповідно до цього закону не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановлених абзацом першим ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на місяць. Таким чином, обрахунок державної та додаткової пенсії та пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом (ст..28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Визначення прожиткового мінімуму, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень визначається Законами України «Про прожитковий мінімум», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» у відповідності до яких, прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих , хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Так, 01 січня 2012 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 1 січня 2012 року також почав діяти Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою КМУ від 23 листопада 2011р. № 1210.

Зазначеним Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Крім цього, з 1 січня 2014 року набрав чинності Закон України від 16.01.2014 року №719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», пунктом 6-7 розділу «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у 2014 році норми і положення статтей 20,21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Відповідно до п.2 Рішення Конституційного суду України від 9.02.1999 року №1-рп/99 до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів, з застосуванням вищезгаданих рішень Конституційного Суду України, які є обов`язковими для застосування на всій території України, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню саме Закон України від 16.01.2014 року №719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», пунктом 6-7 розділу «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у 2014 році норми і положення статей 20,21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік, оскільки норми вище зазначених законів Конституційним судом не визнавались неконституційними.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011, який розглядав справу щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року N 2857-VI,стосовно зупинення дії ряду соціальних законів, в мотивувальній частині зазначено,що : «За змістом статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 7 Закону України"Про соціальний захист дітей війни", статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплати, передбачені статтями 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статтею 6Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статтями 14, 22, 37, частиною третьою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

У Рішенні від 27 листопада 2008 року N 26-рп/2008 у справі про збалансованість бюджету Конституційний Суд України вказав, що положення частини третьої статті 95 Конституції України щодо прагнення держави до збалансованості бюджету України у системному зв'язку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну і видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними. У Рішенні від 16 березня 2004 року N 6-рп/2004 у справі про друковані періодичні видання Конституційний Суд України також наголосив, що прагнення держави до збалансованості та наповнення бюджету України реалізується через визначення джерел надходження до державного бюджету і потреб на видатки.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону встановлює механізм реалізації положень законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний захист дітей війни", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому не суперечить статті 75, пункту 3 частини першої статті 85, статті 95 Конституції України.

Таким чином, даним рішенням Конституційного Суду вказується на те, що при прийнятті Державного бюджету на певний рік, повинні враховуватись не тільки ті пільги, які встановлені чинним законодавством України щодо певних категорій громадян, але також і наявність коштів на їх виплату, тобто врахування збалансованості та справедливого розподілу наявних коштів між усіма верствами населення на території України.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 по справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, зазначив,що: «В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Таким чином, даним рішенням Конституційного Суду підтверджено право Кабінету Міністрів України видавати відповідні постанови на виконання Державного бюджету України, в разі якщо це право напряму делеговано законодавцем і в межах компетенції Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,46,55,85,95,124,150 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 16.01.2014 року №719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Рішеннями Конституційного суду України від 9.02.1999 року №1-рп/99, від 3 жовтня 1997 року №4-зп, від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, ст.ст.71,87,86,94,159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії -відмовити.

Понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення термінів на апеляційне оскарження.

Суддя Васильковський В. В.