Справа № 806/5596/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Житомир справа № 806/5596/14

категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бердичівського геріатричного пансіонату Житомирської обласної ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пунктів 9,11,12,14 вимог від 01 квітня 2014 року №61-17/730 та №61-17/731,

встановив:

Бердичівський геріатричний пансіонат Житомирської обласної ради звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пунктів 9,11,12,14 вимог від 01 квітня 2014 року №61-17/730 та №61-17/731. В обгрунтування позову позивач зазначив, що Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено ревізію його фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2009 року по 30.11.2013 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 14.03.2014 року №61-09/1, підставі якого відповідачем було винесено вимогу №61-17/730 від 01.04.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема в частині стягнення з винних осіб зайво списаних коштів, вжиття заходів щодо оформлення необхідних документів утримання або у інших випадках стягнути з винних осіб шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.130-136 КЗпП України. Позивач вважає, що такі вимоги органу ДФІ є протиправними, а тому просить скасувати вимогу у цій частині.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено ревізію його фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2009 року по 30.11.2013 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 14.03.2014 року №61-09/1, підставі якого відповідачем було винесено вимогу №61-17/730 від 01.04.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема:

- стягнути з осіб винних у безпідставному списанні, зайво списані продукти харчування в сумі 141698,75 грн.;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні за рахунок бюджетних коштів продуктів харчування на суму 141698,75 грн. шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України;

- у разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати ( ст.133 КЗпП);

- стягнути з осіб винних у безпідставному списанні, зайво списану вартість палива в сумі 1589,03 грн.;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні за рахунок бюджетних коштів палива на суму 1596,03 грн. шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України;

- у разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати ( ст.133 КЗпП);

- стягнути з осіб винних у безпідставному списанні, безпідставно списану вартість палива;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні за рахунок бюджетних коштів палива на суму 1320,92 грн. шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України;

- у разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати ( ст.133 КЗпП);

- вжити заходи щодо оформлення необхідних документів підопічної ОСОБА_1 для продовження нарахування їй пенсії та отримання пансіонатом коштів на її утримання.

- стягнути з осіб, якими не вжито заходів щодо оформлення пенсії вказаної підопічної, внаслідок чого проводилось незаконне витрачання бюджетних коштів на її утримання в сумі 49420,00 грн. шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.130-136 КЗпП.

- у разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати ( ст.133 КЗпП).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головним завданням органу державного фінансового контролю: є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в держаних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або користуються (користувались у період, якій перевіряється) державне чи комунальне майно (надалі по тексту - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотримання законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено основні функції органу державного фінансового контролю, а саме вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю, порушень законодавства, та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідно до п.п.5 п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 Положення.

Крім того пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із пунктом 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Між тим, зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, що, зокрема, означає те, що вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Тоді як відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, вимога інспекції може бути обов"язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Дійсно, пункт 49 Порядку передбачає порядок пред'явлення цивільних позовів до винних працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі.

При цьому, виставляючи таку вимогу, інспекція не враховує, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення. Водночас ані в акті, ані у вимозі відповідач не зазначає осіб, вина у вчиненні порушення яких встановлена під час ревізії.

Між тим, зміст пунктів 9,11,12,14 вимоги зводиться до зобов'язання позивача стягнути з винних осіб матеріальну шкоду.

Водночас, слід відмітити, що у відповідача відсутні підстави для встановлення до підконтрольного органу вимоги щодо стягнення в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 КЗпП України, зайво виплачених коштів з винних осіб, оскільки такі збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14 та від 20 травня 2014 року по справі № 21-93а14.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка працює дієтсестрою пансіонату, пояснила, що позивач не допустив вказані в акті порушення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Враховуючи те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зважаючи на викладене, суд задовольняє позов лише в частині визнання протипровними пунктів вимоги 9, 11, 12, 14 щодо стягнення з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України та скасовує їх.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги Бердичівського геріатричного пансіонату Житомирської обласної ради задовольнити частково.

Визнати протиправними пункти вимоги 9, 11, 12, 14 в частині стягнення з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, а також в частині відшкодування за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати, у разі пропуску встановленого строку, та скасувати їх.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 12 березня 2015 р.