Справа № 826/13991/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Арт Трейдінг» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 03.03.2014 позивачем була подана податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, в якій загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний період визначена у розмірі 359443 грн.

06 березня 2014 року платником податків була подана уточнююча податкова декларація, в якій податок на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 10 + рядок 11+ рядок 12 - рядок 13) визначено у розмірі 134703 грн. Натомість до рядка 13 названої декларації включено 224740 грн, авансових внесків, сплачених протягом року.

Згідно квитанції №2 зазначена уточнююча декларація прийнята податковим органом 06.03.2014 за реєстровим №.

Саме визначення у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, яка була подана до контролюючого органа 03.03.2014, суми нарахованого до сплати податку у розмірі 359443 грн і стало підставою для складення та направлення платнику вимоги про сплату зазначеної суми та рішення про опис майна у податкову заставу.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу, позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки неврахування податковим органом сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток під час визначення розміру грошового зобов'язання, яке підлягає сплаті по зазначеному податку у зв'язку з подання податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік є безпідставним.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань (абз. 4 п. 57.1. ст. 57 ПК України).

Водночас, відповідно до абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до наведених положень, позивачем у період з 19.02.2013 по 18.02.2014 проведено оплату узгодженої суми грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток за у розмірі 292162 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень, а також даними облікової картки позивача по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств за відповідний період.

У зв'язку з визначенням грошового зобов'язання по податку на прибуток за результатами складення відповідної податкової декларації у розмірі 359443 грн та проведенням відповідних перерахувань грошових коштів в якості авансових внесків з названого податку, позивачем в уточненій податковій декларації вказано суму податку на прибуток, що підлягає сплаті, а саме 134703 грн. У зв'язку з проведенням перерахування грошових коштів в якості авансових внесків у розмірі 292162 грн позивачем 07.03.2014 здійснено сплату 67281 грн 62).

Проте у зв'язку із зазначенням у призначенні платежу коду платежу 11024000, який відповідає коду платежу авансового внеску, незважаючи на зазначення його призначення як податку на прибуток за 2013 рік, відповідна сума зарахована та обліковується податковим органом як переплата по авансовим внескам по податку на додану вартість.

Пункту 87.1 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що здійснення податковим органом окремого обліку сум, які надходять від платників податків за кодами бюджетної класифікації не покладає на платника податків проводити відповідні сплати та нести будь-яку відповідальність як за неналежне виконання обов'язків по сплаті податків.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.