Справа № 1570/1379/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/1379/2012

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина Л.В., Зуєвої Л.Є.

за участю секретаря - Мамедової С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Профстрой» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року за адміністративним позовом приватного підприємства «Профстрой» до Південної митниці Державної митної служби, за участю прокуратури м.Одеси, про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2012 року приватне підприємство «Профстрой» звернулося до суду з позовом до Південної митниці Державної митної служби, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 20 грудня 2011 року №296 та №297.

Позов обґрунтовувало тим, що проведення в грудні 2011 року невиїзної документальної перевірки стану дотримання позивачем законодавства України з питань митної справи та визначення за її результатами грошових зобов'язань є незаконним, оскільки під час проведення в 2009 році митного оформлення товару згідно ВМД №500050030/9/007661 від 22.06.2009р. та №500050030/9/012103 від 11.09.2009р. у митного органу не виникало сумнівів щодо вартості товару та не було необхідності у проведенні будь-яких перевірок. Позивач вважає, що інформація, отримана з документів, наданих уповноваженими органами іноземних держав, зокрема з листа служби митної та фінансової охорони Угорської Республіки №NK2664-4/2010 та з листа Чопської митниці від 28.01.2011р. №1/3-18.43/572, не може підтвердити правильність наданих декларантом даних до митного органу, так як дані документи були використані відповідачем без офіційного перекладу. Митному органу надавались достовірні дані щодо вартості імпортованого згідно контракту №PR-0309 від 03.03.2009р. з компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» товару, а твердження про те, що ПП «Профстрой» вартість ввезеного товару заявлено значно нижче від вартості товару, заявленого в інвойсах продавця, є бездоказовими.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 17 вересня 2012 року ухвалено постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову ПП «Профстрой».

Приймаючи означене рішення, Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що статтею 69 Митного кодексу України та Порядком проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011р. №71, митним органам надані повноваження щодо проведення перевірки після митного оформлення у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України. При дослідженні наявних в матеріалах справи документів суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично вартість товару, який був придбаний ПП «Профстрой» є вищою, ніж була ним оплачена та задекларована при здійсненні митного оформлення, а тому, виходячи із приписів ст. 262, 264, 265, 267, 269 Митного кодексу України, відповідачем правомірно було здійснено донарахування позивачу ввізного мита та податку на додану вартість.

В апеляційній скарзі ПП «Профстрой», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове - про задоволення його позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом не враховано, що поставки від компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS» на користь ПП «Профстрой» здійснюються на постійній основі та в значних обсягах за широкою номенклатурою, тому неможливо встановити, що документи, які надійшли до відповідача з Угорщини стосуються тих самих товарів, що були поставлені компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» на користь ПП «Профстрой». Також, апелянт посилається на те, що між ним та компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» укладено непрямий контракт, вказана компанія є посередником і позивачу невідомо, які були правовідносини компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS» з виробником товару чи іншим посередником.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 03 березня 2009 року між ПП «Профстрой» та компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» був укладений контракт №PR-0309, за умовами якого компанія «RIDEMAX SYSTEMS INS» (Продавець) зобов'язується поставляти, а ПП «Профстрой» (Покупець) приймати та оплачувати товар згідно з специфікацією поставки та інвойсів; Продавець здійснює поставку товару на умовах, погоджених на кожну партію в інвойсі, що є невід'ємною частиною контракту.

Згідно ВМД №500050030/9/007661 від 22.06.2009р. позивачем задекларовано наступний товар:

- товар №1 - фурнітура до меблів з металу: напрямні з металу -750к-тів, напрямні з металу - 30 шт., профіль металевий з технологічними отворами для меблів - 2820 м/п, ручка меблева до дверей з металу -12 шт., куточок з металу для меблі - 5 шт., торгівельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL;

- товар №2 - арматура, кріплення та аналогічні вироби з недорогоцінних металів: вішалка металева -100 шт., полиця металева - 335 шт., торговельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL;

- товар №3 - фурнітура для меблів з пластмас лоток до посуду з пластику -5000 шт., лоток до столових приладів з пластику - 9000 шт., кромка ПВХ-99200м.п., торговельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL;

- товар №4 - профіль з полівінілхлориду з обробленою поверхнею довж. по 3 м - 6000 шт., без технологічних отворів (для виробництва меблів), торговельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL.

Кількісні та ідентифікаційні показники товару співпадають з показниками, зазначеними в інвойсі №00030/F/06/09 від 17.06.2009р., наданому компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» позивачу на виконання умов контракту №PR -0309 від 03.03.2009р. Загальна вартість вказаного товару за цим інвойсом становить 15971,39 дол. США. Тоннаж товару 9736 кг. Зазначений товар ввезений у транспортному засобі НОМЕР_1 з Туреччини в Україну на адресу ПП «Профстрой» та заявлений для митного оформлення на умовах СРТ-Одеса. При митному оформленні вказаної ВМД позивачем було обрано метод визначення митної вартості №1.

Згідно ВМД №500050030/9/012103 від 11.09.2009р. позивачем був задекларований товар:

- товар №1 - фурнітура для меблів з пластмас: декоративна планка з пластмасу - 17650 м/п, кромка ПВХ меблева-59600м/п, куточок з пластику -100 шт., торговельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL; 479 місць-картонні короба, плівка, дерев'яні палети;

- товар №2 - арматура, кріплення та аналогічні вироби з недорогоцінних металів: полиця металева - 270 шт., торговельна марка відсутня, дані про виробника відсутні, країна виробництва PL;

- товар №3 - клей-расплав на основі етіленвінілацета в гранулах для кромкообробних верстатів, торгівельної марки JOWAT 28890-20кг (нетто) в паперовому мішку, виробник: Lobert u. Frank GmbH&Co, торгівельної марки HENKEL - 4500 кг (нетто), KS224-1500кг, Q611-3000 кг, в паперових мішках по 25 кг - 180 шт., виробник HENKEL KGaA, використовуються для виробництва меблів, країна виробництва DE. Відправник/Експортер товару Trans Sped KFT та компанія «RIDEMAX SYSTEMS INS».

Кількісні та ідентифікаційні показники товару співпадають з показниками, зазначеними в інвойсі №1160397 від 05.08.2009р., наданому компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» позивачу на виконання умов контракту №PR -0309 від 03.03.2009р. Загальна вартість вказаного товару за цим інвойсом становить 23686,2 дол. США. Тоннаж 14761 кг. Зазначений товар ввезений у транспортному засобі НОМЕР_1 з Туреччини в Україну на адресу ПП «Профстрой» та заявлений для митного оформлення на умовах СРТ-Одеса. При митному оформленні вказаної вантажної митної декларації позивачем було обрано метод визначення митної вартості №3.

Відповідно до вимог Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженого постановою КМУ від 02.02.2011р. №71, на підставі наказів Південної митниці від 08.09.2011р. №887, від 20.09.2011р. №931 та від 11.10.2011р. №1046, робочою групою Південної митниці було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання ПП «Профстрой» законодавства України з питань митної справи, за результатами якої складено акт перевірки №0084/11/500000000/ від 08.12.2011р.

Актом перевірки зафіксовано, що одержані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик оформлених товарів відрізняються від задекларованих ПП «Профстрой» під час митного оформлення, що є порушенням вимог ст.259, ч.1 ст.264, ст.ст. 267, 269 Митного кодексу України, Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що 08.02.2010р. Державною митною службою України був направлений запит №20/07310 до митних органів Угорської Республіки, у відповідь на який від Служби митної та фінансової охорони Угорської Республіки листом №NK 2664-4/2010 надійшла інформація та надані відповідні документи стосовно поставки товарів «меблева фурнітура», а саме: інвойси від 30.07.2009р. №00040/FAKTSPWL/07/09 на суму 52992,80 Євро, від 16.06.2009р. №00030/FAKTSPWL/06/09 на суму 41785,87 Євро, з належно засвідченим перекладом на українську мову, після дослідження яких перевіряючі дійшли висновку, що в них містяться розбіжності у відомостях щодо вартості товару та умов поставок з документами, які надавалися позивачем під час митного оформлення за ВМД №500050030/9/007661 від 22.06.2009р. та №500050030/9/012103 від 11.09.2009р. Службою митної та фінансової охорони Угорської Республіки були надіслані на адресу Митниці й міжнародні транспортні накладні, декларації, книжка МДП SX62429622 на підтвердження транзитного перевезення товару, де відправник є Trans Sped KFT на замовлення компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS», вантажоодержувач ПП «Профстрой», дата прийому товару 18.06.2009р., за інвойсом №00030/FAKTSPWL/06/09, товар: меблеві деталі вага 9736 кг, перевізник ПП ОСОБА_2, транспортний засіб НОМЕР_1; міжнародні транспортні накладні, декларації, книжка МДП НОМЕР_2, де відправник є Trans Sped KFT на замовлення компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS», вантажоодержувач ПП «Профстрой», дата прийому товару 10.08.2009р., за інвойсом №1160397, товар: меблеві деталі вага 14761 кг, перевізник ПП ОСОБА_2, транспортний засіб НОМЕР_1, тривалість транзиту 13.08.2009р., а також документи на підтвердження податкового складу та доручення.

Також, актом перевірки зафіксовано, що Південною митницею був отриманий лист Чопської митниці від 28.01.2011р. №1/3-18.43/572, з належним чином завіреними копіями документів, щодо понесених витрат на транспортування товарів «меблева фурнітура», що надійшли від ПП ОСОБА_2, а саме: лист ПП ОСОБА_2 від 07.01.2011р. №1, яким надані пояснення, що перевезення товарів, імпортованих на митну територію України ПП «Профстрой» здійснювалося згідно усних домовленостей, рахунки - фактури не виставлялись, акти виконаних робіт не складалися, а оплата за перевезення проводилася в готівковому розрахунку; ПП ОСОБА_2 було надано копії листів з книги обліку доходів і витрат, що підтверджують факт оплати за перевезення.

20 грудня 2011 року, на підставі акту перевірки №0084/11/500000000/ від 08.12.2011р., Південною митницею Державної митної служби прийнято податкові повідомлення-рішення: №296 про донарахування позивачу мита на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 42719,86 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 10679,96 грн., та №297 про донарахування податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 152751,24 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 38187,82 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ПП «Профстрой» про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено наявність порушень, зафіксованих актом перевірки №0084/11/500000000/ від 08.12.2011р., а тому визначення на підставі такого акту підприємству до сплати грошових зобов'язань є правомірним. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Митного кодексу України від 11.07.2002р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, однією із форм митного контролю була передбачена перевірка митними органами системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України.

Згідно п.п.41.1.2 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, митні органи є контролюючими щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони.

Пунктом 41.4 статті 41 Податкового кодексу України встановлено, що інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Таким чином, у відповідності до норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, митні органи визначені контролюючими органами, які мають право самостійно проводити перевірки на підставі даних, зазначених у ВМД.

Статтею 69 Митного кодексу України встановлювалось, що незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними міг здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що має місце порушення законодавства України.

Відповідно до ст.265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі, відповідно до ст.69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів.

Порядок здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення і після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України, а також донарахування обов'язкових платежів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008р. №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів».

Згідно п.п.3 п.3 вказаного Порядку контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом, зокрема, у разі виникнення обґрунтованого сумніву стосовно достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органу для здійснення митного контролю (на підставі письмового розпорядження керівника такого органу або особи, що його заміщує).

Зазначеній нормі відповідають положення п.3 Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011р. №71.

Відповідно до п.54.4 ст.54 Податкового кодексу України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Вказаними нормами повністю спростовано доводи апелянта про незаконність проведення митним органом перевірки після митного оформлення товару, його випуску у вільний обіг, коли під час проведення митного оформлення товару у митного органу сумнівів щодо вартості товару не виникало і, відповідно, не виникало необхідності у проведенні перевірок.

Як правильно зазначено Одеським окружним адміністративним судом, статтею 69 Митного кодексу України та Порядком проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011р. №71, митним органам надані повноваження щодо проведення перевірки після митного оформлення у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Профстрой» завчасно було повідомлено про проведення перевірки, яку здійснено в термін, встановлений наказами Південної митниці від 08.09.2011р. №887, від 11.10.2011р. №1046 та від 27.10.2011р. №1134. Тобто, відповідач, при проведенні невиїзної документальної перевірки стану дотримання законодавства з питань митної справи ПП «Профстрой», діяв у порядку, спосіб та в межах повноважень, наданих митному органу законодавством України. Доводи апеляційної скарги протилежного не доводять.

В обґрунтування вимог позову та апеляційної скарги ПП «Профстрой», серед іншого, посилається на те, що поставки від компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS» здійснюються на постійній основі та в значних обсягах за широкою номенклатурою, тому неможливо встановити, що документи, які надійшли до відповідача з Угорщини стосуються тих самих товарів, що були поставлені компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» на користь ПП «Профстрой».

Суд першої інстанції не взяв до уваги такі твердження позивача у зв'язку з їх недоведеністю, в той час, як відповідачем надана інформація, що за вказаним контрактом була лише ще одна поставка товару - автоматизована лінія для розливу і пакування рідких та в'язких харчових продуктів торгівельної марки Tetra Pak Hungaria ZRT за вантажною митною декларацією №500040026/2009/003225, який повністю відрізняється від товару, задекларованого за вантажними митними деклараціями №500050030/9/007661 від 22.06.2009р. та №500050030/9/012103 від 11.09.2009р.

Апелянтом не спростовано такого висновку Одеського окружного адміністративного суду та не вказано на обставини, які б свідчили про його помилковість.

Крім цього, вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що між ним та компанією «RIDEMAX SYSTEMS INS» укладений непрямий контракт і являється неможливим встановити, які були правовідносини вказаного контрагента з виробником товару чи іншим посередником, у зв'язку з чим позивачу невідома справжня ціна товару.

Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень ПП «Профстрой», оскільки у відповідності до ст.259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно ст.267 Митного кодексу України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб.

Тобто, митною вартістю вважається саме та вартість, яка фактично сплачена або мала бути сплачена, з урахуванням всіх витрат, понесених на придбання цього товару, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання позивача на те, що він не надавав недостовірні дані відповідачу, а тому не повинен нести відповідальність.

Щодо посилань ПП «Профстрой», що витрати на транспортування були включені у вартість товару, вказану в інвойсах, та підприємство не мало прямих правовідносин з перевізником ПП ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до розділу ХІ Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З наданих Службою митної та фінансової охорони Угорської Республіки документів вбачається, що компанії Trans Sped KFT було доручено польською компанією Mikomax -Hurtownia Sp.zo.o на замовлення компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS» взяти участь в здійсненні перевезення товару «меблева фурнітура» на адресу ПП «Профстрой». Це підтверджено CMR від 31.07.2009р. та CMR від 16.06.2009р., де відправником товару витупає Mikomax -Hurtownia Sp.zo.o, отримувачем Trans Sped KFT, де потім він виступає відправником, а ПП «Профстрой» отримувачем. Перевезення здійснено ПП ОСОБА_2, якого акредитовано у зоні діяльності Чопської митниці, а саме: товар - меблеві деталі вага 9736 кг та вага 14761 грн., транспортний засіб НОМЕР_1.

Варто зазначити, що у інвойсах, наданих ПП «Профстрой» для митного оформлення та в інвойсах, що були надані митною службою Угорської Республіки, зазначено різні умови поставок, а саме: у інвойсах, наданих ПП «Профстрой» для митного оформлення, умови поставки - СРТ (фрахт/перевезення оплачено до...) - зазначені умови поставки передбачають обов'язок постачальника замовити транс портування товару покупцеві (укласти договір з перевізником та оплатити його послуги) та передати товар перевізнику, основний обов'язок постачальника вважається виконаним в момент передачі товару перевізнику; у інвойсах, наданих митною службою Угорської Республіки умови поставки - EXW (франко-завод) - ця умова поставки покладає мінімальні обов'язки на постачальника та максимальні - на покупця. Якщо поставка відбувається на умовах EXW, то покупець повинен сам приїхати за товаром та забрати його зі складу постачальника чи іншого обумовленого місця. Постачальник повинен тільки надати покупцеві можливість забрати товар.

Колегією суддів встановлено, що у вказаних інвойсах та наданих міжнародних товарно-транспортних накладних митною службою Угорської Республіки та ПП «Профстрой» для митного оформлення автотранспортні засоби та перевізник співпадають, дати здійснення транзитного перевезення, тоннаж перевезеного товару та учасники поставки також співпадають.

Листом ПП ОСОБА_2 від 07.01.2011р. та витягом його книги обліку доходів та витрат підтверджено отримання зазначеним перевізником виручки за перевезення товару 18.06.2009р. в сумі 3429 грн. та 10.08.2009р. в сумі 3834 грн.

В матеріалах справи дійсно відсутній офіційний переклад документів, наданих уповноваженими органами іноземних держав, однак вказана обставина, на думку колегії суддів, не являється достатньою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки ПП «Профстрой» не доведено суду, що Південною митницею здійснено невірний переклад таких документів.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції ПП «Профстрой» не доведено помилковість висновків митного органу, що вартість товару, придбаного підприємством згідно контракту №PR-0309 від 03.03.2009р. у компанії «RIDEMAX SYSTEMS INS» була вищою, аніж задекларована позивачем при здійсненні митного оформлення, а тому колегія суддів знаходить правильним висновок Одеського окружного адміністративного суду, що відповідачем правомірно було здійснено донарахування позивачу ввізного мита та податку на додану вартість відповідно до вимог ст.ст. 262, 264, 265, 267, 269 Митного кодексу України, шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень від 20 грудня 2011 року №296 та №297.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Профстрой» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року за адміністративним позовом приватного підприємства «Профстрой» до Південної митниці Державної митної служби, за участю прокуратури м.Одеси, про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 грудня 2011 року №296 та №297 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Судді: Романішин В.Л.

Зуєва Л.Є.