Справа № 826/16773/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства фінансів України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства фінансів України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо направлення звернення ОСОБА_3 від 31 серпня 2014 року на розгляд до Головного управління ДВС у м. Києві; зобов'язано Державну фіскальною службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_3 від 31 серпня 2014 року та надати відповідь у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31 серпня 2014 року ОСОБА_3 подано до Міністерства фінансів України і Державної фіскальної служби України однакові за змістом заяви, в яких виклав свої доводи щодо протиправності (незаконності) ч. 2 п. 2 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 07 липня 2012 року №811 (далі по тексту - Інструкція №811) та просив запросити його на розгляд його звернення; ч. 2 п.2 Інструкції №811 визнати протиправною (незаконною) і скасувати; про результати звернення та ухвалені рішення - письмово повідомити його у встановлений законодавством строк за вказаною ним адресою.

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, оскільки не погоджується з отриманою відповіддю від Міністерства фінансів України, яка на думку позивача не свідчить про розгляд його звернення по суті та оскільки від Державної фіскальної служби України у місті Києві він не отримав відповіді по суті поставлених питань і його звернення неправомірно направлено до Головного управління Державної фіскальної служби України, яка не має повноважень на вирішення таких питань.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» гарантовано право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Зі змісту статті 15 Закону України «Про звернення громадян» вбачається, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Судом встановлено, що Міністерство фінансів України своїм листом від 26 вересня 2014 року за №31-11150-17/23-2680/2677 навело правове обґрунтування причин, що зумовили затвердження Інструкції №811 та аргументи щодо законності положень, закріплених у частині другої пункту 2 цієї Інструкції. Одночасно Міністерство повідомило позивача про те, що у Верховній Раді України зареєстрований проект Закону України «Про державне мито», прийняття якого обумовлено необхідністю удосконалення законодавчого врегулювання питання сплати державного мита, оскільки частина норм Декрету є застарілим і не відповідає сучасним соціально-економічним відносинам. Таким чином, питання щодо перегляду ставок та порядку справляння держмита можуть бути додатково розглянуті в процесі підготовки даного законопроекту.

З наведеного вбачається та вірно зазначено судом першої інстанції, що зміст вказаної відповіді, а також дата її надання свідчать про належний і вчасний розгляд відповідачем-1 звернення ОСОБА_3, а незгода останнього зі змістом наданої відповіді не свідчить про порушення відповідачем-1 вимог Закону України «Про звернення громадян».

Після отримання звернення ОСОБА_3 від 31 серпня 2014 року Державна фіскальна служба України супровідним листом від 08 вересня 2014 року за №3837/7/99-99-17-04-19 направила його на розгляд до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві і доручила «провести робочу зустріч з платником податку та відповідно до статті 52 Податкового кодексу України надати консультацію по суті порушених питань згідно з нормами чинного законодавства».

Як зазначалося вище, звернення громадянина пересилається органами, що його отримали за належністю відповідному органу чи посадовій особі, якщо питання, поставлені в такому зверненні не входять до їх повноважень.

Проте, жодних доводів в обґрунтування віднесення вирішення по суті висловлених ОСОБА_3 у зверненні від 31 серпня 2014 року питань до повноважень ГУ ДФС України в м. Києві відповідачем-2 суду не надано.

Крім того, ані в ході судового розгляду справи, ані в апеляційній скарзі, відповідачем-2 не надано суду пояснень з цього приводу.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем в порушення статті 15 Закону України «Про звернення громадян» не прийнято рішення стосовно вищевказаної заяви (клопотання) позивача.

Отже, посилання апелянта про правомірність направлення заяви (клопотання) позивача до Головного управління ДФС України в м. Києві для розгляду та надання відповіді заявнику, спростовується матеріалами справи та наведеними нормами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що Державною фіскальною службою України всупереч вимог чинного законодавства не прийнято рішення стосовно вказаної заяви позивача.

Таким чином, правомірним є висновок суду про задоволення даного адміністративного позову в частині позовних вимог.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.