Справа № 587/2848/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р.Справа № 587/2848/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі на постанову Сумського районного суду Сумської області від 26.01.2015р. по справі № 587/2848/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі третя особа Управління освіти, молоді та спорту Сумської районної державної адміністрації

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі (далі по тексту - відповідач), третя особа Управління освіти, молоді та спорту Сумської районної державної адміністрації , в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи вчителя період роботи вчителем в Садівській середній школі Сумського району з 01.01.1980 року по 31.08.1986 року, що дає право на призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсію за віком;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 26.01.2015 року визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язано відповідача зарахувати до стажу роботи вчителя період роботи вчителем в Садівській середній школі Сумського району з 01.01.1980 р. по 31.08.1986 р., що дає позивачу право на призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсію за віком.

Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Сумського районного суду від 26.01.2015 року по справі №587/2848/14-а та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач починаючи з 01.01.1980 року працює вчителем у Садівській загальноосвітній школі І-ІІІ степенів Сумської районної ради.

У вересні 2014 року позивач звернувся до відповідача по справі із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Працівники відповідача по справі повідомили позивача про те, що відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" п. 7-1 Прикінцевих положень, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбачено ст. 26 цього закону, працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності, на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначені пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти їх місячних пенсії станом на день її призначення, і запропонували йому написати заяву про призначення грошової допомоги у розмірі 10-ти пенсій, оскільки він має педагогічний стаж близько 37 років.

Листом відповідача від 29.10.2014 року за №6011/05-09 позивача було повідомлено, що його педагогічний стаж роботи складає 30 років 3 місяці і 4 дні, а тому він позбавлений можливості отримати дану грошову допомогу при виході на пенсію, у зв'язку відсутністю 35 років стажу на посаді вчителя. До спеціального стажу не зарахований період роботи з 28.11.1979 року по 31.08.1986 року на посаді заступника директора по господарській частині, оскільки вищевказана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я.

Отримавши відповідь пенсійного органу на свою заяву позивач знову звернувся до відповідача, який доручив позивачу зібрати додаткові документи про те, що він дійсно працював вчителем у Садівській загальноосвітній школі І-ІІІ степенів Сумської районної ради з 1980 року по 1986 року.

Додаткові документи позивачем були зібрані та передані разом із повторною заявою про призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсію за віком до відповідача.

08.12.2014 року позивач отримав відповідь відповідача за №6715/03-20, де зазначалося що підставою для відмови в грошовій допомозі є призначення йому на посаду вчителя по сумісництву.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач на протязі 1980 - 1986 років працював на посаді "вчителя", мав відповідне навантаження вчителя, отримував заробітну плату як "вчитель" і приймався на роботу наказом райвно №5 від 15.01.1980 року, як "вчитель".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Згідно з п.7-1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбачено ст. 26 цього закону, працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності, на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначені пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти їх місячних пенсії станом на день її призначення.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Також згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" передбачено, що робота на посаді вчителя в загальноосвітніх навчальних закладах дає право на пенсію за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи Наказом №5 Сумського райвно від 15.01.1980 року позивача було призначено на посаду вчителя праці і образотворчого мистецтва Садівської середньої школи з 01.01.1980 року.

Колегія суддів зазначає, що починаючи з цього часу позивач офіційно працює вчителем.

Відповідно до запису в трудовій книжці, а саме п.8 від 28.11.1979 року позивача було призначено на посаду заступника директора по господарській частині школи і вчителем праці і малювання на 9 годин тижневих годин за сумісництвом.

Зазначений запис до трудової книжки внесено на підставі наказу №20 по Садівській середній школі від 28.11.1979 року та наказу №5 по Сумському райвно від 15.01.1980 року, що підтверджується копією трудової книжки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що якщо взяти до уваги накази на підставі яких було внесено записи до трудової книжки, то в них відсутнє слово "по сумісництву".

Також, як вбачається з наказу №20 від 23.11.1979 року, то цей наказ про призначення позивача на посаду не відповідає запису в п.8 трудової книжки: а саме, в трудовій книжці в п.8 зазначена дата 28.11.1979 року, що не відповідає запису книги наказів по Садівській середній школі.

Крім того, наказ по Садівській середній школі №29 від 15.01.1980 року суперечить наказу райвно №5 від 15.01.1980 року про прийняття позивача на посаду вчителя праці і образотворчого мистецтва, оскільки підставою для прийняття наказу №29 по Садівській середній школі є наказ №5 по Сумському райвно від 15.01.1980 року в якому відсутнє слово "по сумісництву".

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій" встановлено, що робітники, спеціалісти та службовці державних підприємств, установ та організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати крім основної роботи іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж та іншому підприємстві, в установі та організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Отже, позивач по справі мав право, працюючи вчителем в Садівській середній школі, працювати за сумісництвом в цій же школі завгоспом чи заступником директора по господарській частині.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем по справі до стажу роботи вчителя не був зарахований період роботи позивача в Садівській середній школі з 01.01.1980 року по 31.08.1986 року, але при додатковому дослідженні документів було встановлено, що наказами по Сумському районному відділу освіти №58 від 02.09.1983 року, №81 від 01.10.1984 року, №105 від 10.12.1985 року, 24-к від 17.01.1986 року позивачу було надано дозвіл читати години зверх півтори ставки.

Згідно довідок, які були надані позивачу управлінням освіти, молоді та спорту він працює вчителем трудового навчання та образотворчого мистецтва у Садівській середній школі з 01.01.1980 року (наказ №5 від 15.01.1980 року) і по теперішній час. Зазначене підтверджується тим, що при видачі позивачу довідок працівниками управління освіти, молоді та спорту були досліджені первинні документи: картки - довідки по заробітній платі за 1980 - 1986 роки, книги наказів та тарифікаційні списки вчителів за 1980 - 1986 роки в яких вказана посада позивача - вчитель, стаж та педагогічне навантаження (аркуші справи 23-30).

Крім того, згідно тарифікаційних списків вчителів за 1981 - 1986 роки, які надані позивачу відділом освіти: в 1981 році позивач працював вчителем трудового навчання 4-8 класів; в 1982 році вчителем праці; в 1983 році вчителем праці; 1984 році вчителем праці; 1985 році вчителем праці; 1986 році вчителем праці образотворчого мистецтва, креслення, що підтверджується копіями тарифікаційних списків.

Педагогічне навантаження відповідно до тарифікаційних списків вчителів 1980 - 1986 роках склало: на 01.09.1980 року учитель трудового навчання та образотворчого мистецтва - 9,5 год. на тиждень; на 12.01.1981 року учитель трудового навчання - 7 год. на тиждень; на 05.09.2982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 9 год. на тиждень; на 11.01.1982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 8,5 год. на тиждень; на 01.09.1982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 9 год. на тиждень; на 01.09.1983 року учитель трудового навчання - 10,5год. на тиждень; на 01.09.1984 року учитель праці - 10,5 год. на тиждень; на 01.09.1985 року учитель праці - 9 год. на тиждень; на 01.09.1986 року учитель праці, креслення, образотворчого мистецтва - 18,5 год. на тиждень.

Згідно карток - довідок по заробітній платі за 1980 - 1986 роках посада позивача зазначена як "вчитель".

Крім того, згідно листа Садівської загальноосвітньої школа І-ІІІ степенів Сумської районної ради Сумської області від 25.11.2014 року №251, позивач з 15.01.1980 року по 10.08.1986 року працював на посаді вчителя трудового навчання, фізвиховання, креслення, завідував шкільною майстернею, був керівником технічного гуртка, що підтверджується копією довідки.

Отже, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено, те що позивач з 15.01.1980 року по 10.08.1986 року працював на посаді "вчителя", мав відповідне навантаження вчителя, отримував заробітну плату як "вчитель" і приймався на роботу згідно наказу райвно №5 від 15.01.1980, як "вчитель".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача, щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсії станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського районного суду Сумської області від 26.01.2015 року по справі №587/2848/14-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 26.01.2015р. по справі № 587/2848/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.