Справа № 813/627/15
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року № 813/627/15

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю

представника позивача Токар І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бродівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

Бродівський районний центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з гр. ОСОБА_2 635,57 грн. виплаченої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачу на підставі власноручно підписаної заяви виплачувалася допомога по безробіттю. При звірці бази даних служби зайнятості з даними ДПА про зайнятість особи у Львівській області, а також відповідно до листа ТзОВ «Нова група» встановлено, що гр. ОСОБА_2 працював за договором № 56 від 03.02.2014 року з ТзОВ «Нова група», тобто в період перебування на обліку безробітних в центрі зайнятості. В результаті перевірки з'ясувалось, що ОСОБА_2 працював за договором з 03.02.2014 року по 28.02.2014 року про що під час відвідування центру зайнятості, безробітній не повідомив спеціалістів. Відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітній та одночасно отримував дохід за цивільно-правовим договором, тобто належала до категорії зайнятого населення. Таким чином відповідачем незаконно отримано допомогу з безробіття на суму 635,57 грн. за період з 03.02.2014 року по 28.02.2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі уповноваженого представника до суду не подав, а тому суд ухвалив розглядати справу без його участі.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та подані документи, всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору.

Бродівський районний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, який, відповідно п.п. 5 п. 2 ст. 12, п.п. 8, п. 1 ст. 31, ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснює контроль витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі заяви від 21.05.2013 року про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, заяви від 28.05.2013 року про виплату допомоги, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідача визнано безробітнім на підставі наказу №НТ130521 від 21.05.2013 року та призначено допомогу по безробіттю згідно наказу № НТ130528 від 28.05.2014 року.

З вказаної вище заяви вбачається, що відповідач на час її підписання не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та не займається трудовою діяльністю. Крім того, у вказаній заяві відповідач зазначив, що пенсії не отримує, права на отримання пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах, та на пенсію за вислугу років немає.

Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 14 жовтня 2014 року, складеного працівниками Бродівського районного центру зайнятості ОСОБА_2 з 03.02.20124 року по 28.02.2014 року перебував у трудових відносинах з ТзОВ "Нова груп" згідно договору № 56 про виконання робіт. Встановлено, що громадянин ОСОБА_2 перебуваючи на обліку в центрі зайнятості працював та отримував дохід.

Відповідно до розрахунку позовних вимог Бродівського районного центру зайнятості, сума виплаченого матеріального забезпечення безробітному ОСОБА_2, за період з 03.02.2014 року по 28.02.2014 року складає 635,57 грн.

Бродівський районний центр зайнятості 24.10.2014 року відповідачу було надіслано претензію № 2710/02/-15 про відшкодування коштів в сумі 635,57 грн. Відповідачем вказані кошти не повернуто.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються законами України від 01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення" та від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (чинні на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Законом України "Про зайнятість населення" зайнятість визначено як діяльність громадян, що пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Пунктом "б" частини третьої статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство", належать до зайнятого населення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення", безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно з положеннями Закону України "Про зайнятість населення" порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 219, (далі - Порядок), реєстрація та облік громадян, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, проводяться державною службою зайнятості за місцем їх проживання за умови пред'явлення паспорта, трудової книжки, цивільно-правового договору, а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту. Іноземці та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, подають посвідку на постійне проживання.

Згідно з п. 12 Порядку для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про зайнятість населення", громадяни мають право на соціальний захист у сфері зайнятості згідно із законодавством України про зайнятість. Особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про зайнятість населення" держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій, зокрема, виплату матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації та виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення за цим Законом є зокрема: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного.

Частиною 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 цього ж Закону визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг має значення чи мала особа право на визнання її безробітною, чи була вона працевлаштованою та отримувала заробітну плату, а також саме навмисне невиконання нею своїх обов'язків та/або зловживання ними щодо подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

При цьому суд зазначає, що громадяни, при виконанні робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами знімаються з обліку з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами, а відтак, факт укладення цивільно-правової угоди, позбавляє відповідача права на отримання допомоги по безробіттю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога Бродівського районного центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 635,57 грн. підлягає задоволенню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові витрати у формі судового збору з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Бродівського районного центру зайнятості (80600, Львівська область, м. Броди, вул. Гончарська, 15, ) суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 635 (шістсот тридцять п'ять) грн. 57 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Кухар Н.А.

Повний текст постанови складено 10 березня 2015 р.