Справа № 152/176/15-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/176/15-а
Постанова

іменем України

06 березня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді - Строгого І.Л., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про протиправну бездіяльність старшого державного виконавця щодо невиконання постанови суду та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області,

в с т а н о в и в:

04 лютого 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про протиправну бездіяльність старшого державного виконавця щодо невиконання постанови суду та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування позову зазначено, що на виконанні відповідача перебувало виконавче провадження №44413383, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 18.07.2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області з метою примусового виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року у справі №152/701/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Цією постановою, апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 Визнав неправомірними дії Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення ними трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Зобов'язав Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та виплатити (доплатити) недоотриману допомогу ОСОБА_1, як застрахованій особі у відповідності до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, з 16.10.2013 року по день припинення права на таку допомогу із урахуванням виплачених сум.

28 січня 2015 року позивач одержала постанову старшого державного виконавця Плахотнюк Н.Ю. від 30.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження за зазначеним вище виконавчим листом.

Позивач вважає, що старший державний виконавець Плахотнюк Н.Ю. допустила бездіяльність при здійсненні виконавчого провадження, оскільки рішення суду до цього часу не виконано, позаяк кошти позивач не отримала.

З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 щодо неналежного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 року.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, однак у заяві від 04.03.2015 року, представник позивача ОСОБА_5 просить розгляд справи провести за його відсутності позовні, вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 67).

Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Відповідно до поданого заперечення від 16.02.2015 року № 1147/2.1-28/3, відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість (а.с. 36-38). Зокрема, зазначено, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року у справі № 152/701/14-а зобов'язального характеру, тобто відповідача було зобов'язано провести перерахунок допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та виплатити (доплатити) позивачу недоотриману допомогу. Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області провело перерахунок допомоги та нарахувало кошти в сумі 7481,67 грн, однак виплата цих коштів позивачу буде здійснена лише після надання фінансування, про що у Законі про Державний бюджет України мають бути передбачені відповідні видатки. Державний виконавець здійснила усі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення суду, у тому числі зверталася до суду з поданням про зміну способу виконання судового рішення, проте у задоволенні подання було відмовлено. Враховуючи, що боржник - Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області з поважних причин не виконує рішення суду, а саме відсутність відповідних асигнувань із Державного бюджету, у державного виконавця не було законних підстав для вчинення виконавчих дій щодо накладання штрафу на боржника. У зв'язку із зазначеним вище, 30.12.2014 року державний виконавець, на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області у судове засідання не з'явився, проте, до суду надійшла заява представника третьої особи, з проханням справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову заперечує.

Згідно п. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.05.2014 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення ними трирічного віку у розмірі, меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та виплатити (доплатити) недоотриману допомогу ОСОБА_1, як застрахованій особі з 16 жовтня 2013 року у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину до шести років, встановленого законом, із урахуванням виплачених сум. У іншій частині адміністративного позову відмовлено (а.с. 14-16).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.05.2014 року змінено. Абзаци другий та третій резолютивної частини постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.05.2014 року викладено у наступній редакції: «Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення ними трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та виплатити (доплатити) недоотриману допомогу ОСОБА_1, як застрахованій особі у відповідності до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, з 16.10.2013 року по день припинення права на таку допомогу із урахуванням виплачених сум.».

На виконання постанови суду апеляційної інстанції, 18.07.2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист (а.с. 17, 18).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 15.08.2014 року було відкрито виконавче провадження, примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с. 7).

Із листа Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 20.08.2014 року № 1539/01.10 вбачається, що на виконання зазначеного вище рішення суду, управлінням нараховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 7 481,67 грн і при надходженні коштів з Державного бюджету на фінансування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виплата коштів буде здійснена (а.с. 45).

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.11.2014 року відмовлено у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про зміну способу виконання рішення суду у справі № 152/701/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій (а.с. 19, 20).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2014 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 152/701/14-а, виданого 18.07.2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області (а.с. 56, 57).

Із постанови вбачається, що підставою її прийняття було те, що боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду, а у державного виконавця відсутні підстави для застосування санкцій, передбачених статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на встановлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до вказаного Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки здійснення виконавчого провадження, згідно яких державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до ч. 3. ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

25.07.2013 року Європейським Судом з прав людини було ухвалено рішення «Хворостяной та інші проти України», в якому вказано, що Суд вважає, що рішення, ухвалені на користь заявників, не були виконані своєчасно, відповідальність за що несуть державні органи.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року, на підставі якої 18.07.2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист, виконана лише частково, проте, позивачу до цього часу не виплачено недоотриману допомогу, що свідчить про порушення державним виконавцем наведених норм Закону.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення цього спору, відповідач не доказав належними та допустимими доказами правомірності своєї бездіяльності та прийнятої постанови, а відтак позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 3, 6-9, 14, 69-71, 79, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 щодо неналежного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.Л.Строгий