Справа № 826/13155/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІЛЕНД» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІЛЕНД» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та визнання висновків такими, що не відповідають дійсності ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та визнання висновків такими, що не відповідають дійсності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «АРІЛЕНД», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В засідання з'явився представник апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 23 липня 2014 року по 24 липня 2014 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АРІЛЕНД», код за з питань формування податкового зобов'язання та податкового кредиту по фінансово-господарських операціях з платниками податків, за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено Акт № 1687/26-59-22-03-18/37080736 від 25 липня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. п. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16, п. 45.2 ст. 45, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, ст. 93 ЦК України, ст. 1, ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», що свідчить про не підтвердженість реальності здійснення господарських відносин із платниками податків за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, у зв'язку із чим задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит за перевіряємий період були зменшені до « 0».

Позивачем до контролюючого органу були подані заперечення № 01/08/2014 від 01 серпня 2014 року, які за результатами розгляду - без задоволення, а висновки акта - без змін.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо складання акту та зазначення у них відповідних висновків, є протиправними в зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України - контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України - контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України - результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України - у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, складання акту або довідки за наслідками проведення перевірки віднесено до компетенції відповідача, а зменшення (збільшення) грошового зобов'язання платнику податків може бути здійснено лише шляхом винесення відповідного податкового повідомлення-рішення згідно до ст. 58 ПК України.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову позивач не погоджується з діями контролюючого органу, що виразилися у складанні акту документальної позапланової невиїзної перевірки та висновками акту перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що дії по проведенню перевірки, дії щодо формування висновків акту перевірки та безпосередньо дії по складанню акту перевірки є функціональними обов'язками контролюючого органу, які самі по собі не створюють для позивача будь-яких негативних наслідків та не покладають на позивача податкових обов'язків. Дії відповідача в зв'язку із визначенням висновків в акті перевірки та дії по складанню акту не порушують та не можуть порушувати прав позивача, оскільки лише рішення, прийняте за результатами перевірки створює для платника податків правові наслідки у вигляді, зокрема, виникнення обов'язку сплатити певну суму податків.

Крім того, рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а тому у разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі дій контролюючого органу щодо проведення перевірки/звірки, складанню акту перевірки/звірки, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту, зокрема, шляхом пред'явлення позову про скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму податкових зобов'язань чи штрафних (фінансових) санкцій.

При цьому, висновки, викладені в акті перевірки, який не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а також обставини, які покладені в основу висновків акту, оцінюються судом нарівні з іншими доказами під час розгляду справи при оскарженні відповідного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи, що предметом заявлених у даній справі позовних вимог по суті є визнання протиправними дій контролюючого органу по визначенню в акті перевірки висновків податкового органу про невизнання правочинів недійсними, а тому зменшення (збільшення) грошового зобов'язання платнику податків може бути здійснено лише шляхом винесення відповідного податкового повідомлення-рішення згідно з ст. 58 ПК України, а не шляхом складання акту за наслідками проведеної перевірки.

Проте, позивачем не оскаржуються дії (бездіяльність) контролюючого органу щодо невинесення таких податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що формування відповідачем в акті висновків про відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товару (послуг) у підприємств - постачальників: ТОВ «САПСАН-ЮГ», ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ», ТОВ «ДЕСКО ЮКРЕЙН» та по операціях з продажу ТОВ «АРІЛЕНД» цього товару (послуг) підприємствам-покупцям за період грудень 2013 року є особистою (суб'єктивною) думкою службової особи, яка проводила перевірку, і жодним чином не впливають на права та обов'язки платника податків щодо якого проводилась перевірка.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які відновлюють охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача.

Таким чином, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача, що виразилися у складанні акту документальної позапланової невиїзної перевірки та визнання висновків, викладених в акті перевірки такими, що не відповідають дійсності не підлягають задоволенню, оскільки не мають своїм наслідком відновлення прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим постанова суду підлягає залишенню без змін.

Згідно до ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІЛЕНД» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІЛЕНД» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та визнання висновків такими, що не відповідають дійсності - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Кузьменко В.В.,

судді Василенко Я.М.,

Степанюк А.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.