Справа № 822/243/15
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/243/15

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

10 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - позивач) до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання довідок, що містять недостовірну інформацію; стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 878,93 грн. на відшкодування шкоди, завданої наданням недостовірних довідок про грошове забезпечення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2015 позовну заяву повернуто позивачу з підстав не усунення вказаних недоліків у строк встановлений судом.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення і направити справу для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати і адміністративну справу направити для продовження судового розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи слідує, що 27.01.2015 ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративний позов було залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви по 06.02.2015.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2015 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, посилаючись на п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, виходив з того, що оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, то подана ним позовна заява підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 104 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 106 цього Кодексу.

При цьому у відповідності до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулась із позовною заявою.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено буз руху.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належного доказу направлення позову з додатками відповідачу. Окрім цього, на думку суду першої інстанції в позовній заяві відсутнє письмове обґрунтування обставин викладених в описовій частині позову з наданням відповідних доказів та формулювання 1 - ї позовної вимоги з вказанням конкретних довідок, які свідчать про неправомірність дій.

06 лютого 2015 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем до суду першої інстанції було подано заяву від 06.02.2015 № 1071/06.

Зокрема, у вказаній заяві зазначається, що на виконання вимог ухвали від 27.01.2015 надано копію довіреності, щодо підтвердження повноважень особи, якою завірено ксерокопію "Нефіскальний документ". Окрім цього, в заяві викладенні обґрунтування щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 878, 93 на відшкодування шкоди, завданої наданням недостовірних довідок про грошове забезпечення та викладено нове формулювання п. 1 позовних вимог позовної заяви (із зазначенням вихідних даних довідок).

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Визначаючись щодо належності та допустимості доказів (опису документів, що направлялися позивачем до відповідача), наданих позивачем на вимогу суду щодо підтвердження виконання обов'язку позивача (суб'єкта владних повноважень) про надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачам копії позовної заяви та доданих до неї документів, суд зазначає таке.

Пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила) визначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Так, позивачем при направленні відповідачу позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами було складено опис документів, що направляються позивачу. Вказаний опис відповідно до Правил було підписано працівником поштового зв'язку (Понятко) та поставлено дату (23.01.2015) і відбиток поштового штемпеля (Хмельницький спецьсвязь 17).

Окрім цього, на підтвердження відправлення позовної заяви відповідачу позивачем було надано до суду першої інстанції квитанцію за наданні послуги поштового зв'язку № Рп-0000228.

Відповідно до Правил розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Таким чином з врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що надані позивачем документи є належними та допустимим доказом виконання ним обов'язку передбаченого частиною третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суду першої інстанції також надано копію доручення, яким підтверджено повноваження особи, яка завірила копію документу.

Стосовно доводів суду першої інстанції щодо письмового обґрунтування обставин викладених в описовій частині позову з наданням відповідних доказів та формулювання 1- ї позовної вимоги з вказанням конкретних довідок, які свідчать про неправомірність дій, то колегія суддів зазначає наступне.

В адміністративному судочинстві, на відміну від цивільного та господарського судочинства, діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.ч. 4, 5 ст. 11, ч. 2 ст. 69, ч. 5 ст. 71 КАС України). Ця особливість, випливає із специфіки завдань адміністративного судочинства (ч. 1 ст. 2 КАС України) і, зокрема, покладає на адміністративний суд обов'язок самому вживати заходи по встановленню реального змісту спірних правовідносин, з'ясуванню питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, необхідності витребовування додаткових доказів для повного та об'єктивного вирішення спірних правовідносин, визначення предмету та засобів доказування, встановленню належного способу захисту порушеного права чи встановлення компетенції.

При цьому відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, правомірність позовних вимог, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в задоволенні позову.

З врахуванням викладеного невиконання вимоги ухвали про залишення позову без руху пояснити хто конкретно заподіяв шкоду подаючи чи оформляючи недостовірні довідки не є підставою для повернення позовної заяви.

Також безпідставним є посилання суду першої інстанції про недотримання позивачем положень ст. 137 КАС України, яка регламентує порядок зміни позовних вимог, так як зазначення позивачем номерів конкретних довідок, дії відповідача по видачі яких він просив визнати протиправними, не є збільшенням позовних вимог в розумінні зазначеної норми. Крім того суд першої інстанції вказавши на даний недолік, навів спосіб його усунення без посилання на необхідність подання заяви про зміну позовних вимог в порядку ст. 137 КАС України.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку що позивач усунув недоліки позовної заяви на які вказав суд першої інстанції і підстави для повернення позовної заяви відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року - скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.