Справа № 357/15214/13-а (6а/357/235/13)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/800/26419/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року

за заявою Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного

управління юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення

у справі №357/15214/13-а (6а/357/235/13)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області

про прерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-20457/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року, позов задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 основної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, починаючи з 17 липня 2010 року.

В жовтні 2013 року Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції звернувся із заявою про зміну способу та порядку виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-20457/11.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року змінено спосіб та порядок виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-20457/11 шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області коштів в розмірі 36 992,34 на користь ОСОБА_4, а саме основної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17 липня 2010 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області задоволено. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року - скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про перерахунок пенсії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, відповідно до якої, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вищевказане рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року у справі № 357/15214/13-а (6а/357/235/13).

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права та наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Відповідно до часини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни порядку і способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду, посилаючись на те, що відповідачем не здійснене виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року у справі №2а-20457/11 в повному обсязі, оскільки проведене лише нарахування на користь позивача коштів 36 992,34 грн. без здійснення їх виплати.

Суду надано право змінити спосіб та порядок виконання вже прийнятого раніше судового рішення, жодним чином його не змінюючи, не доповнюючи тощо.

Аналіз оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив його суть.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі №394а14.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративним апеляційним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у справі № 357/15214/13-а (6а/357/235/13) - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: