Справа № К/9991/22222/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/22222/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2010 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми переплати пенсії в розмірі 3241,98 гривень.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що чинним законодавством на військовий комісаріат не покладено обов`язок щодо повідомлення та вирішення питання про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям. Цей обов`язок покладається на Міністерство оборони України та Пенсійний фонд України, тобто вирішується на централізованому рівні.
У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 5 лютого 2008 року Чернігівський обласний військовий комісаріат на підставі поданих позивачем списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, оформив та видав довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, згідно з якою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області обчислило з 1 січня 2008 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням надбавки за особливі умови служби.
Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, прийнятим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 7 листопада 2007 року № 1294, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктом 2 якого установлено, що такий застосовується з 1 січня 2008 року.
Згідно з правилами виплати надбавки за особливі умови служби військовослужбовцям, встановленими вказаною Інструкцією, така надбавка за посадою, яку займав ОСОБА_1 на момент виникнення права на перерахунок пенсії, не виплачувалась.
За період з січня 2008 року по липень 2009 року переплата пенсії ОСОБА_1 склала 3241,98 гривень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення в суд з вказаним позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Приписам наведеної норми кореспондують положення частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
За встановлених судами обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для перерахунку пенсії іншими органами, що призначають пенсії.
Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Враховуючи викладене, оскільки даний спір за своєю сутністю та характером спірних правовідносин не є публічно-правовим, то суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що такий підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
За таких обставин, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.
Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року скасувати.
Провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною закрити.
Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в цивільному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.