Справа № 813/6738/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року Справа № 813/6738/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого - судді Кузана Р.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Перчак С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сидор О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Т.в.о. начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №386 о/с від 03.09.2014р. в частині звільнення ОСОБА_1 - командира взводу 2-ї роти З батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВСУ у Львівській області - із займаної посади (пункт 6 наказу) протиправним та у цій частині наказ скасувати.

- поновити ОСОБА_1 на посаді командира взводу 2-ї роти З батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВСУ у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час проходження служби йому присвоєно звання «капітан міліції», яке відноситься до середнього начальницького складу, однак, згідно з спірним наказом, позивача звільнено з посади за п.63 «і» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 p. N 114 (далі - Положення), як особу молодшого начальницького складу. Відтак вважає, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу безпідставно застосовано вказану норму Положення.

Крім того, позивач зазначає, що його звільнено з посади, яку він на момент звільнення не займав, оскільки проходив службу на посаді командира взводу 2-ї роти 3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВСУ у Львівській області, тоді як звільнений з посади командира взводу 2-ї роти 4 батальйону. Відповідачем також всупереч норм, встановлених наказом МВС України №181 від 22.03.2005р. «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України» не проведено атестацію, яка є обов'язковою передумовою звільнення з органів внутрішніх справ. Спірний наказ видано під час тимчасової непрацездатності позивача.

З урахуванням викладеного вважає, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказала, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України послужили висновок за матеріалами службової перевірки від 02.09.2014р. щодо проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ. На підставі вказаних матеріалів внесено подання про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України, у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку. Зазначила, що оскільки позивач був призначений на посаду з іспитовим строком, положення законодавства щодо необхідності його атестації при звільненні не повинні застосовуватись. Позивач не повідомив свого безпосереднього начальника про тимчасову непрацездатність, надана позивачем довідка про тимчасову непрацездатність містить суперечливі відомості, видана з порушенням встановленого порядку, а тому не може бути належним доказом засвідчення непрацездатності.

Що стосується неправильного застосування при звільненні позивача норм Положення, представник відповідача повідомила, що наказ МВС України від 29.08.2014р. № 1700о/с про присвоєння позивачу спеціального звання - «капітан міліції» надійшов на адресу ГУМВС України у Львівській області лише 03.10.2014р. Тому, в день звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідачу не було відомо про присвоєння йому звання, що відноситься до середнього начальницького складу, а тому в спірному наказі помилково застосовано п.63 «і» Положення, замість п.64. Вказана помилка усунута наказом № 52 від 10.11.2014р.

Підсумовуючи викладене вважає, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими такі обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Порядок та умови проходження служби в міліції визначені Законом України «Про міліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 p. N 114.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про міліцію», при прийнятті на службу до міліції може бути встановлено випробування строком до одного року.

Згідно з п.3 Положення, під час прийняття на службу може бути встановлено іспитовий строк тривалістю до одного року. Особливості проходження служби в період іспитового строку визначаються МВС.

Старшина міліції ОСОБА_1 відповідно до наказу № 321о/с проходив службу в органах внутрішніх справ з 17.06.2014р. на посаді виконуючого обов'язки командира взводу №2 роти №4 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУМВС України у Львівській області, з 22.07.2014р. на посаді виконуючого обов'язки (наказ № 304о/с від 22.07.2014р.), а з 28.07.2014р., відповідно до наказу № 317о/с, на посаді командира взводу № 2 роти № 3 цього ж батальйону. Судом встановлено, що при призначенні на посаду позивачу встановлено іспитовий строк до 17.06.2015р.

22.05.2014р. при поданні заяви про прийом на службу в органи внутрішніх справ, старшину міліції ОСОБА_1 було ознайомлено з умовами проходження служби в ОВС, матеріальним забезпеченням, труднощами, пов'язаними з проходженням служби, про що свідчить його особистий підпис на вказаній заяві. Цього ж числа ним прийнято присягу працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до наявної у справі видаткової відомості № 79 (а.с.76), позивач 29.07.2014р. отримав формений одяг. В період з 20.06.2014р. по 31.07.2014р. ОСОБА_1 приймав практичну участь у стрільбах в Центрі підготовки працівників ОВС ГУМВСУ у Львівській області, пройшов інструктаж та спеціальні навчання, що підтверджується його підписами у відповідних журналах (а.с. 84-92).

З пояснень позивача та представника відповідача, а також висновку від 02.09.2014р. за матеріалами щодо звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1, судом встановлено, що 23.07.2014р. особовий склад батальйону міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України відряджався для несення служби по охороні громадського порядку в райони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. Старшина міліції ОСОБА_1 виконуючий обов'язки командира взводу №2 роти №3 прибув на збір особового складу без форменого одягу та посвідчення співробітника ОВС, що послужило підставою для не відправки його у відрядження. Щодо вказаної обставини позивачем надано письмові пояснення.

29.08.2014р. з метою виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», особовий склад батальйону міліції особливого призначення «Львів» ГУМВСУ додатково відряджався для несення служби по охороні громадського порядку в райони проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Виконуючий обов'язки командира взводу № 2 роти №3 батальйону патрульної служби міліції ОП «Львів» ГУ МВС України старшина міліції ОСОБА_1 29.08.2014р. на 18.00 год. не прибув для проведення інструктажу особового складу батальйону патрульної служби міліції перед відрядженням в Донецьку область, на телефонні дзвінки не відповідав, що підтверджується відповідним актом (а.с.39).

На підставі вказаного акта проведено службову перевірку. На підставі матеріалів службової перевірки внесено подання про звільнення з органів внутрішніх справ виконуючого обов'язки командира взводу №2 роти №3 батальйону міліції патрульної служби особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області старшину міліції ОСОБА_1.

Наказом ГУМВС України у Львівській області від 03.09.2014р. № 386о/с старшину міліції ОСОБА_1 - командира взводу 2-ї роти 4 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУМВС України у Львівській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п 63 «і» Положення (у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку).

Позивачу надіслано лист від 03.09.2014р. №118-3566, яким повідомлено про звільнення з органів внутрішніх справ з 03.09.2014р. та повідомлено про необхідність прибути до ГУ МВС України у Львівській області для отримання трудової книжки.

Підставою для звільнення позивача з займаної посади послужило те, що, як встановлено матеріалами службової перевірки, виконуючий обов'язки командира взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_1 організаційних заходів, пов'язаних з відрядженням підлеглого особового складу взводу не провів, участі у виїзді для несення служби 29.08.2014р. по охороні громадського порядку в райони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей не прийняв, як наслідок не пройшов випробування в період іспитового строку до одного року.

Відповідно до пп. «і» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку. Аналогічні підстави звільнення містить пп. «і» п.63 Положення щодо осіб рядового та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Судом встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ №1700 о/с від 29.08.2014р. «По особовому складу» (а.с.48) ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «капітан міліції». Вказаний наказ відповідачем отримано лише 03.10.2014р. за вх. № 126 о/с, про що свідчить відповідний штамп. Таким чином, на момент прийняття спірного наказу відповідачу не було відомо про присвоєння позивачу спеціального звання, що відноситься до начальницького складу.

У зв'язку з цим, наказом № 520 від 10.11.2014р. (а.с.58-59) відповідачем внесено зміни до наказу № 386о/с щодо спеціального звання позивача, його посади та норми Положення, на підставі якої проведено його звільнення. Суд зазначає, що самостійне внесення відповідачем вказаних змін до наказу № 386о/с від 03.09.2014р. викликані об'єктивними обставинами, відтак наявні у ньому недоліки, на переконання суду, не свідчать про його цілковиту протиправність та не можуть бути достатніми підставами для скасування такого.

Вказане спростовує доводи позивача щодо необхідності скасування спірного наказу у зв'язку з неправильним застосуванням відповідачем норм, що встановлюють підстави звільнення та свідчить про наявність технічної помилки.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо необхідності проведення атестації перед його звільненням.

Так, відповідно до п.47 Положення з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби. Атестації осіб рядового і начальницького складу має передувати підготовча робота (організаційні та виховні заходи, індивідуальні бесіди з тими, хто підлягає атестації).

Згідно з п.48 Положення атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку.

Аналогічні положення містяться у Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України.

Вказані норми свідчать про те, що проведення атестації при звільнення з органів внутрішніх справ провадиться по закінченні року з дня останньої атестації. При цьому, основною метою атестації є перевірка відповідності особи займаній посаді, чи можливості його призначення на іншу посаду. Позивача прийнято на посаду з іспитовим строком до 17.06.2015р., відтак атестація повинна була проводитись перед закінченням вказаного строку, у випадку відсутності зауважень до нього під час несення служби. В даному випадку відповідач, за результатами службової перевірки, дійшов висновку про не проходження позивачем випробування в період іспитового строку. При цьому, судом враховано, що необхідність встановлення іспитового строку при прийнятті на посаду позивача викликана особливістю порядку комплектування підрозділів особливого призначення патрульної служби (довідка від 06.01.2015р. а.с. 126), специфікою завдань, які ставляться перед батальйоном ОП «Львів» та особливі вимоги до кандидатів, які в подальшому можуть бути направлені для несення служби в зону АТО.

Щодо доводів позивача про звільнення його в період тимчасової непрацездатності суд зазначає наступне.

Згідно з наказом ГУМВСУ у Львівській області №680 від 25.04.2013р. «Про впорядкування обліку працівників органів внутрішніх справ Львівської області, які тимчасово непрацездатні» особи рядового і начальницького складу органів і підрозділів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у випадку ургентної та/або планової госпіталізації у медичні установи України, зокрема м. Львова та області зобов'язані дотримуватися наступного порядку дій: невідкладно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту поступлення у лікувально-профілактичний заклад повідомити по телефону чергову частину органу внутрішніх справ України за місцем проходження служби та безпосереднього начальника про своє точне місце перебування/лікування, а також детальні обставини які стали причиною госпіталізації або амбулаторного лікування з тимчасовою втратою працездатності. Посадова особа, що отримала інформацію в порядку визначеному пунктом 1.2. даного наказу, зобов'язана терміново письмовим рапортом доповісти її начальникові органу внутрішніх справ в якому проходить службу госпіталізований працівник та по телефону сектор медичного забезпечення ГУМВС за №: 258-64-78. 253-60-65. е-mаіl: .

В судовому засіданні судом допитано в якості свідка ОСОБА_5 - командира роти батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУМВС України у Львівській області, в якій проходив службу позивач. Свідок повідомив, що йому, як безпосередньому командиру позивача не було відомо про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 та неможливість останнього відбути у відрядження в зону АТО. Позивачу було відомо про відрядження 29.08.2014р. особового складу батальйону в Донецьку та Луганську області для несення служби по охороні громадського порядку. За декілька днів перед цим та безпосередньо в день виїзду у відрядження, а саме 29.08.2014р., позивач приймав участь в організаційних заходах, пов'язаних з відрядженням, в тому числі перевірці та підготовці зброї, а тому на нього всі розраховували. Разом з цим, 29.08.2014р. о 18.00 год. позивач не прибув у місце збору для проведення інструктажу підпорядкованого йому особового складу перед відрядженням в зону АТО, про що свідком спільно з працівниками управління кадрового забезпечення було складено відповідний акт.

Вказане підтверджується також показами старшого інспектора з кадрового забезпечення БПСМ ОП «Львів» ГУ МВС України у Львівській області старшого сержанта міліції ОСОБА_6, який допитаний судом в якості свідка та додатково повідомив суд, що позивача було включено до списку осіб, які направлялись у відрядження (а.с.96-98), йому було виписано посвідчення про відрядження (а.с.99-100), однак, у зв'язку з тим, що позивач не прибув у місце збору, його виключили з наказу ГУМВС України у Львівській області від 29.08.2014р. № 373о/с дск, який формувався з зазначенням фактично відряджених осіб. Такі дії позивача, на думку свідка, свідчать про небажання останнього виконувати завдання, які покладені на працівників органів внутрішніх справ.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог Наказу № 680 від 25.04.2014р. «Про впорядкування обліку працівників органів внутрішніх справ Львівської області, які тимчасово непрацездатні», в частині належного повідомлення безпосереднього начальника про тимчасову непрацездатність.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо прийняття спірного наказу в період його тимчасової непрацездатності не підтверджені належними доказами. Долучена позивачем довідка про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 451 від 12.09.2014р., якою позивач доводить факт перебування на стаціонарному лікуванні з 03.09.2014р. по 12.09.2014р., не відповідає вимогам Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. № 455 (далі - Інструкція № 455), а тому не береться судом до уваги.

Так, відповідно до п.1.11 Інструкції № 455 при стаціонарному лікуванні поза постійним місцем проживання у тому числі й з інших адміністративних районів міста, листок непрацездатності видається з дозволу головного лікаря, засвідчується його підписом і печаткою лікувально-профілактичного закладу на число днів, необхідних для лікування.

Наявна у справі довідка № 451 від 12.09.2014р. не підписана головним лікарем Лікарні з поліклінікою ВМЗ ГУМВС України у Львівській області та не засвідчена печаткою вказаного закладу, а тому не підтверджує перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 03.09.2014р.

Відповідно до п.п. 3, 8 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріалами справи підтверджено наявність об'єктивних причин для прийняття спірного наказу.

Суд звертає увагу, що правом дострокового звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку наділений начальник відповідного управління, в якому працювала звільнена особа за наявності об'єктивних причин. Звільнення у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку є правом відповідача, оскільки останній підбирає собі кваліфікованих працівників для виконання завдань, які покладені державою на нього.

Згідно з наказом ГУМВСУ у Львівській області № 384о/с від 01.09.2014р., у зв'язку з відрядженням начальника управління, тимчасове виконання обов'язків начальника Головного у правління МВС України у Львівській області покладено на ОСОБА_7 з 02.09.2014р. до 05.09.2014р. Відтак суд зазначає, що спірний наказ підписаний уповноваженою на це особою.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені відповідачем дають підстави вважати що а позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, як наслідок суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ( п і д п и с ) Кузан Р.І.

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної сили

Помічник судді

Куч Ю.М.