Справа № 826/18329/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/33859/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Калашнікової О.В., Конюшка К.В.,

при секретарі судового засідання: Кошелєву С.В.,

за участі представника позивача Бондаренко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року у справі №826/18329/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс Україна Лоджістікс" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс Україна Лоджістікс" звернулось в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300443/2 від 07.11.2013р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс Україна Лоджістікс" були подані органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних та підтверджують митну вартість визначену позивачем за ціною договору.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним та скасоване рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300443/2 від 07.11.2013р.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 17.10.2012р. № MJF-MUL 17.10.12, укладеного між компанією "MJF Teas (Pvt) Ltd" (Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка) та ТОВ "Мегаполіс Україна Лоджістікс" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів декларантом позивача подана митна декларація від 07.11.2013р. № 100270000/2013/183551 та документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення чаю чорного ферментованого, байхового торгівельної марки "Dilmah". Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). На підтвердження заявлених відомостей позивачем подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки з виробником № MJF-MUL 17.10.12 від 17.10.2012; специфікація до зовнішньоекономічного договору(контракту) 3006547 від 26.09.2013р.; додаткова угода до зовнішньоекономічного договору(контракту) б/н від 09.09.2013р.; CMR 093 від 06.11.2013р.; коносамент OHD/KIE/6154 від 26.09.2013р.; інвойс № 3006547 від 26.09.2013р.; прайс-лист виробника MJF Teas (Pvt) Ltd від 17.10.2012р.; пакувальний лист № 3006547 від 26.09.2013р.; експортна декларація від 25.09.2013р.; страховий поліс EMEC від 27.09.2013р.; звіт з незалежної оцінки майна Т 09/01 Товари продовольчої групи - Чай марки Dilmah, що завозяться на митну територію України, покупець ТОВ "Мегаполіс Україна Лоджістікс"; сертифікат якості; фітосанітарний сертифікат; висновок фітосанітарної експертизи № ЦЛ1/010975-I від 07.11.2013р.; акт № 75/01-021/022612-I фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи; сертифікат походження; декларація виробника від 27.09.2013р.; лист представництва MJF Teas (Pvt) Ltd від 03.09.2013р.

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом(за ціною договору щодо товарів, які імпортуються), за чай чорний ферментований, байховий, фасований, у первинній упаковці до 3 кг, торгівельної марки Dilmah на рівні 6,11 доларів США за 1 кг, за чай зелений (неферментований), байховий, фасований, у первинній упаковці до 3 кг, торгівельної марки Dilmah на рівні 4,46 доларів США за 1 кг.

При митному оформленні вказаного товару декларанту було запропоновано надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Про необхідність надання додаткових документів позивача повідомлено шляхом надіслання електронного повідомлення.

Витребувані у ТОВ "Мегаполіс Україна Лоджістікс" документи не були надані позивачем митному органу.

Рішенням Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 07.11.2013р. №100270000/2013/300443/2 митна вартість імпортованих товарів скоригована за резервним методом до рівня 8,00 доларів США за 1 кг чаю чорного ферментованого, байхового, фасованого, у первинній упаковці до 3 кг, торгівельної марки Dilmah та 7,52 доларів США за 1 кг чаю зеленого (неферментованого), байхового, фасованого, у первинній упаковці до 3 кг, торгівельної марки Dilmah.

Коригування митної вартості товару стало підставою для виставлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/02034.

Позивач не погодився з рішенням Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 07.11.2013 року № 100270000/2013/300443/2, при цьому товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією від 07.11.2013р. №100270000/2013/183551 із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно митної вартісті товарів, визначеної декларантом та сумою митних платежів, обчисленої згідно митної вартості товарів, визначеної митним органом, шляхом надання гарантій.

Оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності. Зокрема, у пп. 3.4 зовнішньоекономічного контракту № MJF-MUL 17.10.12 від 17.10.2012р. визначено, що товар поставлявся на умовах СІР Київ Інкотермс 2010, але у пп. 3.17 контракту оговорено, що всі ризики втрати чи пошкодження товарів переходять до покупця в момент передачі продавцем товарів першому перевізникові. При цьому, цим же підпунктом встановлено, що право власності на товари переходило до покупця в момент надходження таких товарів на склад покупця за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 45. Зазначені умови, на думку відповідача, суперечать умовам CIP Київ Інкотермс 2010. Крім цього, відповідач зазначив, що документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Київською міжрегіональною митницею Міндоходів не доведена обґрунтованість сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведені обґрунтовані підстави щодо неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300443/2 від 07.11.2013р.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України(Далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.ст.51,53 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судами було встановлено, що згідно підпункту 3.4 зовнішньоекономічного контракту від 17.10.2012 року №MJF-MUL 17.10.12, укладеного між компанією "MJF Teas (Pvt) Ltd" (Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка) та ТОВ "Мегаполіс Україна Лоджістікс", поставка товарів виконувалась на умовах СІР Київ Інкотермс 2010. У підпункті 3.17 вказаного контракту зазначено, що всі ризики втрати чи пошкодження товарів переходять до покупця в момент передачі продавцем товарів першому перевізникові. Право власності на товари переходило до покупця в момент надходження таких товарів на склад покупця за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 45. Документом, що засвідчує перехід права власності, буде вантажно-митна декларація та акт перевірки поставки.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що діючим законодавством України та Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 (умови СІР) не встановлено, що момент переходу ризиків та момент переходу права власності на товар повинні співпадати, тому питання моменту переходу ризиків в зовнішньоекономічному контракті від 17.10.2012р. № MJF-MUL 17.10.12 сторонами контракту вирішене відповідно до вимог Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 (умови СІР), а умови переходу права власності сторонами контракту вирішені на договірній основі.

Умовами Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 передбачено наступне:

А 4. Продавець зобов'язаний надати товар перевізнику, з яким укладено договір перевезення, у відповідності зі статтею А.3, а за наявності декількох перевізників - першому з них, для транспортування товару в погоджений пункт у названому місці призначення на встановлену дату або в межах узгодженого терміну;

А 5. Продавець зобов'язаний з урахуванням застережень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту, коли він буде поставлений у відповідності зі статтею А.4.

Умови СІР Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 складаються з наступних статей: А. Обов'язки Продавця. А 1. Надання товару у відповідності з договором. А 2. Ліцензії, дозволи та інші формальності. А 3. Договори перевезення та страхування. А 4. Поставка. А 5. Перехід ризиків. А 6. Розподіл витрат. А 7. Повідомлення покупця. А 8. Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення. А 9. Перевірка-упаковка-маркування. А 10. Інші обов'язки. Б. Обов'язки покупця. Б 1. Сплата ціни. Б 2. Ліцензії, дозволи та інші формальності. Б 3. Договори перевезення та страхування. Б 4. Приймання поставки. Б 5. Перехід ризиків. Б 6. Розподіл витрат. Б 7. Повідомлення продавця. Б 8. Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення. Б 9. Огляд товару. Б 10. Інші обов'язки.

Стаття А "Обов'язки продавця", А.5 "перехід ризиків" та стаття Б "Обов'язки покупця", Б.5 "перехід ризиків" Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 (умови СІР) містять у собі інформацію про ризики втрати або пошкодження товару.

Таким чином, Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 (умови СІР) регулюють перехід ризиків втрати чи пошкодження товару, але не регулюють перехід права власності на товар від продавця до покупця. За наведених обставин вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем були подані митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних.

Згідно ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судами встановлено, що позивачем був наданий весь перелік документів, передбачений чинним законодавством. При цьому, відповідачем в рішенні від 07.11.2013р. № 100270000/2013/300443/2 та електронному повідомленні не були зазначені причини, на підставі яких надані позивачем документи не дозволили відповідачу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема: витрати на транспортування після ввезення.

Отже, подання декларантом або уповноваженою особою документальних відомостей, зокрема, про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, є обов'язковим, та ці відомості використовуються у випадку, якщо вартість транспортування за умовами поставки не входить до ціни товарів. При цьому, витрати по перевезенню товарів після ввезення на митну територію України відокремлюються від вартості перевезення до місця ввезення на митну територію України та не включаються до митної вартості товарів за умови їх виділення з ціни на підставі документально підтверджених відомостей, а в іншому випадку - є складовою митної вартості.

В даному випадку вартість партії товару визначена на умовах поставки СІР (Вартість/Страхування/Перевезення - оплачені до (... назва місця призначення) - Київ (Україна).

Відповідно до правил Інкотермс термін "вартість/страхування/перевезення - перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим, а також повинен застрахувати вантаж. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Згідно зазначеного базису поставки постачальник несе витрати по перевезенню та за власний рахунок забезпечує пакування товару, необхідне для перевезення товару.

Відтак, виходячи з наведеного та умов поставки контракту від 17.10.2012 року №MJF-MUL 17.10.12, у даному випадку ціна товару включає вартість перевезення до місця призначення (Київ, Україна), вартість страхування та вартість пакування.

При цьому, враховуючи відсутність документально підтверджених відомостей про вартість перевезення товарів після їх ввезення на митну територію України (базис поставки - СІР - місце призначення на території України) та неможливість у зв'язку з цим їх відокремлення від ціни товару на умовах СІР, визначена в інвойсах, та початково поданій ВМД ціна товару є сумою всіх платежів, що "була фактично сплачена або підлягає сплаті" за ці товари, та, з урахуванням положень ст.49, ч. 5. ст.58 МК України, є митною вартістю товарів, що імпортувались, яка підлягала врахуванню для цілей визначення митної вартості товарів та, відповідно, для цілей нарахування митних платежів.

Згідно ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Стаття 58 МК України визначає застосування першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції):

1. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Таким чином, відповідачем не наведені встановлені законом підстави неможливості застосування задекларованої позивачем митної вартості товару за ціною договору. Крім того, в оскаржуваному рішенні № 00270000/2013/300443/2 від 07.11.2013 року відсутні посилання на помилковість розрахунку здійсненого позивачем, отже митна вартість була визначена позивачем за ціною договору правомірно та відповідає дійсній митній вартості імпортованого товару.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року у справі №826/18329/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: