Справа № 344/11850/14-а,2-а/344/620/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 876/11187/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року по справі № 344/11850/14-а, 2-а/344/620/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови у перерахунку та виплаті пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області у перерахунку та виплаті йому пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячного заробітку та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за кожний рік роботи понад 10 років на цих посадах з моменту призначення пенсії за 2007 рік з розрахунку 86%, за 2008 рік - 88%, за 2009 рік - 90% від суми місячного заробітку; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії починаючи з 01.07.2012 року в розмірі 90% місячного заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за останніх 12 місяців, відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області в частині перерахунку пенсії за період з 01 липня 2012 року по 07 лютого 2014 року відповідно до ст. 100 КАС України залишено без розгляду в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено: визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську у перерахунку та виплаті позивачу пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячного заробітку починаю чи з 08 лютого 2014 року; зобовязано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії за вислугою років в розмірі 90% від суми місячного заробітку починаючи з 08 лютого 2014 року (та не зазначаючи кінцевого терміну), без обмеження будь-яким терміном, періодом; зобовязано відповідача виплатити позиачу різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати в розмірі 90% від місячного заробітку суми пенсії починаючи з 08 лютого 2014 року по 17 листопада 2014 року.

Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно Прикінцевих та перехідних положень р. ІІ п.1 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Жодних доказів, що при перерахунку пенсії за даним законодавством пенсія зменшилась позивачем не надано. Відповідно до наданих позивачем, доказів, вбачається, що пенсія перерахована управлінням не виплачується в меншому розмір ніж передбачено законодавством із змінами, пов'язаними із реформуванням пенсійної системи в 2011 році.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково із наступних підстав.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову суду, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка йому була призначена в управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 23.01.2006 року в розмірі 84%.

З 01.07.2012 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу у звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31.05.2012 року.

Внаслідок такого перерахунку позивачу управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з 01.07.2012 року виплачувалась пенсія у розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників органів прокуратури.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція виловлена в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач має право на отримання пенсії у розмір 90% від суми чинного на час проведення перерахунку місячного заробітку з 08 лютого 2014 року, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішивши справу по суті, помилково застосував норми матеріального права, тому постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині здійснення виплати до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, а не без обмеження будь-яким терміном, періодом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому постанову суду в частині здійснення виплати до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин слід змінити.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року по справі № 344/11850/14-а, 2-а/344/620/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови у перерахунку та виплаті пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - змінити, виклавши другий, третій абзаци резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячного заробітку починаючи з 08 лютого 2014 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років в розмірі 90% від суми місячного заробітку починаючи з 08 лютого 2014 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич