Справа № 339/109/14-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р. Справа № 876/6003/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу на ОСОБА_1 постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити призначення пенсії по інвалідності та виплатити допомогу на поховання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що медико-соціальною експертною комісією 01.07.2013 року її братові ОСОБА_2 призначено ІІ групу інвалідності. При зверненні в управління Пенсійного фонду України в м.Болехові про призначення пенсії по інвалідності документи не прийнято, у зв'язку з відсутністю деяких архівних документів. ОСОБА_2 раптово помер, а за зверненням до відповідача останній відмовив у виплаті недоплаченої пенсії та допомоги на поховання.

Постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не згоджуючись із таким рішенням, позивач - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою, прийнятою з неповним дослідженням доказів та наданням їм належної оцінки, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги за змістом аналогічно обґрунтуванням позовних вимог, суть яких зводиться до того, що судом неправильно визначено правовідносини сторін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування норм матеріального й процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, а також може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції та дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративний справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносин, які склались між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносин, які склались між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, висновком медико-соціальної експертної комісіє 11.07.2013 року ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності, а 31.08.2013 року помер ОСОБА_3 - брат позивача.

Документи, щодо призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_2 подано ОСОБА_1 12.09.2013 року до відповідача, а саме після смерті брата.

Пенсійний фонд України в м.Болехові відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_3 та виплатити допомогу на його поховання по документах, які надійшли після його смерті.

Сторона відповідача в судовому засіданні зазначила і цього не заперечила сторона позивача, що ОСОБА_2 та позивач не зверталися до відповідача з заявами про призначення пенсії ОСОБА_3

Положеннями ст. 30 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Відповідно до статті 53 зазначеного Закону у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

В зв'язку з встановленими обставинами у справі та наведеними положеннями Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку, що управління Пенсійного Фонду України в м. Болехові, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності та виплаті допомоги на поховання ОСОБА_3 вчиняло свої управлінські функції у відповідності до вимог діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2014 року у справі № 339/109/14а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М.Обрізко