Справа № 804/15922/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.
суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.
при секретарі: Фірсік Д.Ю.
в с т а н о в и л а:
У вересні 2014 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача, як керівника органу приватизації, на відповідь, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_2 від 16.09.2014 року вх. № 2265 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , що займає ОСОБА_2 спільно з членами родини на підставі ордеру № 676 від 09.03.1992 року на території відкритого військового містечка; зобов`язати відповідача, як керівника органу приватизації прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_2 щодо приватизації квартири, яка використовується ним та членами сім`ї на умовах найму, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції Кквартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначено, що житлові приміщення, розташовані на території закритих військових поселень не підлягають приватизації, тому у відповідача не має змоги вирішити заяву позивача, до компетенції квартирно-експлуатаційних відділів не входить повноваження зміни статусу військових містечок. Розгляд заяви позивача було проведено у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», розглянуто заяву у необхідний строк, відповідь надано листом у належній формі, як того вимагає законодавство.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що предметом спору є вжиття або не вжиття заходів щодо приватизації квартири, належний розгляд заяви про приватизацію житла. Суд першої інстанції вказував, що протиправність бездіяльності відповідача полягає у неналежному розгляді заяви позивача про приватизацію житла, існує невиконане зобов`язання таку заяву розглянути.
Матеріалами справи встановлено, що 09.03.1992 року Гвардійською КЕЧ району видано ОСОБА_2 ордер № 676 на право заняття 2-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Довідкою від 17.09.2014 року, виданою Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська підтверджено, що основним наймачем квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2
16.09.2014 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_4 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Листом від 22.09.2014 року за № 2699, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська надано відповідь ОСОБА_2 , в якій зазначив, що житловий фонд закритого військового містечка в якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , не підлягає приватизації, повноважень щодо передачу у приватну власність майна військових містечок Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська немає.
Відповідно до ст. 1-3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Міністерство оборони України вправі створювати відповідні територіальні профільні органи для управління своїм майном у тому числі житловою нерухомістю.
Профільною нормою, яка регулює порядок передачі майна з комунальної власності, власності військового майна у приватну власність громадян є Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: зокрема, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень.
Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Передбачено, що передача квартир у власність громадян (приватизація) здійснюється за відповідними заявами, які подаються до відповідних органів відповідальних за приватизацію житлового фонду.
Відповідаючи листом на заяву ОСОБА_2 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська не виніс передбаченого рішення, чим порушив право позивача на належний та вчасний розгляд заяви про приватизацію квартири.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушене право позивача на належний розгляд його заяви, а саме необхідність прийняття рішення у межах Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року було відстрочено Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі.
Відповідно ч. 1-2 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.
Судовий збір в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки) стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь Державного бюджету України.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук