Справа № 2а/2570/2250/2011
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Чернігів Справа № 2а/2570/2250/2011

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача Александрова А.М.,

від відповідача Саломатіна О.М.,

Калачової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом закритого акціонерного товариства «Політехпром» до Державної фінансової інспекції у Чернігівській області, головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції у Чернігівській області Навозенка Ігоря Миколайовича, головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції у Чернігівській області Саломатіна Олега Миколайовича, третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання незаконними дій та визнання незаконною і скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство «Політехпром» звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати незаконними дії Державної фінансової інспекції у Чернігівській області, головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції у Чернігівській області Навозенка Ігоря Миколайовича, головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції у Чернігівській області Саломатіна Олега Миколайовича, які полягають у включенні до акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності закритого акціонерного товариства «Політехпром» за період з 01.01.2009 по 30.09.2010 від 12 листопада 2010 року №25-03-21/026 необґрунтованих висновків та визнати незаконною і скасувати вимогу Контрольно-ревізійного управління в Чернігівській області від 06 грудня 2010 року № 25-03-18-14/8991 щодо усунення порушень.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідач 2 та відповідач 3, при проведенні ревізії, зловживаючи своїм службовим положенням, безпідставно погіршили становище ЗАТ «Політехпром», що, на його думку, здійснено з метою пред'явлення відповідачем 1 вимоги від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991, яка чинним законодавством не передбачена.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові, додатково надавши пояснення у судовому засіданні щодо незаконності дій відповідачів та безпідставності і незаконності винесеної спірної вимоги.

Представники відповідача 1 та 2 проти позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити, пояснивши, що його дії не створюють жодних правових наслідків для позивача, пославшись на аналогічну правову позицію Верховного Суду України.

Відповідач 3 та третя особа у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.1995 ЗАТ «Політехпром» (ід. код 22825053) як юридичну особу зареєстровано виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і взято на облік до органу державної податкової служби як платника податків.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 14580289 (в матеріалах справи) основним видом діяльності ЗАТ «Політехпром» є (за КВЕД): 45.34.2 Інші електромонтажні роботи.

Відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.10.2010, постанови слідчого в ОВС слідчого відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області Львової І.О. від 22.10.2010, та на підставі направлень від 26.10.2010 № 804 та від 02.11.2010 № 823, виданого КРУ в Чернігівській області, провідним контролер-ревізором Навозенком І.М. та головним контролер-ревізором Саломатіним О.М. проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ЗАТ «Політехпром» за період з 01.01.2009 по 30.09.2010.

Ревізію проведено з 27.10.2010 по 12.11.2010 у відповідності до питань програми ревізії та питань зазначених у постанові слідчого з відома директора ЗАТ «Політехпром» Александрова А.М. за місцезнаходженням документів (оригінали документів, що стосуються питань ревізії, вилучені УБОЗ УМВС в Чернігівській області - протокол виїмки від 15.10.2010, т. 1 а. с. 96-102).

Виявлені контролерами-ревізорами порушення чинного законодавства з боку ЗАТ «Політехпром» були викладені ваАкті ревізії від 12.11.2010 № 25-03-21/026 (перший та третій примірник акту ревізії з додатками вручено директору Александрову А.М. для ознайомлення 16.11.2010, т. 1 а. с. 36а-58). В ході ревізії перевірялись документи, перелік яких наводиться у додатку 1 до акту ревізії (т. 1 а. с. 57-58).

Так, в акті ревізії зазначено, що за період з 01.01.2009 по 30.09.2010 ЗАТ «Політехпром» незаконно отримав кошти від відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради внаслідок завищення вартості виконаних підрядних робіт з реконструкції мереж водопостачання і водовідведення Журавської ЗОШ І-ІІІ ст. Варвинського району Чернігівської області (договір від 18.09.2009 № 35-09), дитячого садка "Казка" смт. Варва (договір від 21.09.2009 № 31-09), дитячого навчального закладу "Джерельце" смт. Варва (договір від 21.09.2009 № 34-09) через зайве включення до актів виконаних робіт загальновиробничих витрат та прямих витрат на загальну суму 259385,44 грн, що є порушенням чинного порядку визначення вартості будівництва - п. 3.3.10.1, п. 4.2.1.6 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затвердженого наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 (із змінами № 6 згідно наказу Мінрегіонбуду України від 19.03.2009 № 114), п. 5 та п. 8 Пояснення щодо заповнення «Акту приймання виконаних підрядних робіт», затвердженого спільним наказом Держкомстату України та Держбуду України від 21.06.2002 № 237/5.

В акті ревізії контролерами-ревізорами зроблено висновок про те, що порушення допущені з вини директора ЗАТ «Політехпром» Александрова А.М., яким підписані акти виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) за жовтень-грудень 2009 року по реконструкції об'єктів - Журавська ЗОШ І-ІІІ ст. Варвинського району Чернігівської області, дитячий садок «Казка» смт. Варва, дитячий навчальний заклад «Джерельце» смт. Варва.

Крім того, зазначено, що в порушення абз. 2 п. 1 ч. 5 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903 посадові особи ПДП НДВТА «Стратегія регіонального розвитку в Чернігівській області» при проведенні технічного нагляду не здійснили перевірку відповідності виконаних будівельних робіт до вимог будівельних норм і правил, в результаті чого були прийняті виконані роботи із завищеними прямими та загальновиробничими витратами.

Таким чином, з метою повного усунення виявлених ревізією порушень, попередження їх виникнення в подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України від 26.01.1993 № 2939 «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», - КРУ в Чернігівській області до ЗАТ «Політехпром» пред'явлено вимогу від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 (т. 1 а. с. 118-119), відповідно до якої позивач повинен перерахувати зайво отримані кошти від відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради до Державного бюджету на суму 259385,44 грн.

Ревізія є способом реалізації суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Незаконність дій відповідачів може бути предметом розгляду при вирішенні питання по допущенню або недопущенню до ревізії. У даних спірних відносинах: при допуску до ревізії, при проведенні ревізії та при викладенні висновків ревізії, - відповідачі діяли в межах своєї компетенції. Об'єктом порушеного права є прийняття за результатами ревізії вимоги. Сам по собі акт ревізії від 12.11.2010 № 25-03-21/026 не створює певних правових наслідків для позивача і не має обов'язкового характеру виконання, тому він не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України.

З приводу оскарження висновків акта ревізії необхідно також зазначити, що складений за результатами ревізії акт відповідача не встановлює для позивача жодних прав та обов'язків, оскільки він лише підтверджує факт проведення ревізії, є носієм інформації про виявлені контролерами-ревізорами порушення чинного порядку визначення вартості будівництва.

При цьому, слід зазначити, що суд не може підміняти державний орган, дії чи рішення якого оскаржуються, приймаючи замість його висновку (в акті ревізії) інший висновок, який би відповідав закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до виключної компетенції чи внутрішньої організаційної діяльності такого суб'єкта владних повноважень. Тобто, в даному випадку, компетенція адміністративного суду не поширюється на такий спір.

Відповідно до приписів частини 1 статті 244-2, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 20.05.2014р. по справі №21-93а14 зазначено: «Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <...> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону N 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 13.05.2013 по справі № 21-89а14, від 15 квітня 2014 року по справі № 21-40а14, від 13 травня 2014 року по справі № 21-89а14, від 20.05.2014 по справі № 21-93а14, від 18.11.2014 по справі № 21-461а14.

Оскільки зміст прав та повноважень органів фінансового контролю, визначений Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», співпадає з обсягом повноважень Державної контрольно-ревізійної служби, яка діяла на підставі приписів Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», суд доходить висновку, що до спірних правовідносин повинна бути застосована правова позиція Верховного Суду України.

Окрім того, суд також враховує, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 жовтня 2014 року заяву директора Закритого акціонерного товариства «Політехпром» Александрова Андрія Михайловича про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2014 року задоволено частково.

Крім того, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2014 по справі № 825/1905/14 відмовлено у задоволенні позовних вимог Контрольно-ревізійного управління в Чернігівській області про усунення виявлених порушень від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 та встановлено, що вимога Контрольно-ревізійного управління в Чернігівській області від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 про перерахування зайво отриманих коштів від відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради до Державного бюджету (код бюджетної класифікації 21080500 «Інші надходження», рахунок № 0002) на суму 259385,44 грн винесена із перевищенням своїх повноважень та не у спосіб, передбачений законодавством. Дана постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А отже, вимога Контрольно-ревізійного управління в Чернігівській області від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 про перерахування зайво отриманих коштів від відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради до Державного бюджету (код бюджетної класифікації 21080500 «Інші надходження», рахунок № 0002) на суму 259385,44 грн винесена із перевищенням своїх повноважень та не у спосіб, передбачений законодавством та не встановлює для позивача жодних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову закритого акціонерного товариства «Політехпром», - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан