Справа № 2а-0770/174/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 61394/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 31.10.2011 року: № про застосування штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 1361,00 грн., № про застосування штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 188 грн.; рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.10.2011 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 31.10.2011 року №. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було забезпечено своєчасне (щоденне) роздрукування чотирьох Z-звітів та не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, тому відповідачем правомірно було застосовано до суб'єкта господарювання штрафні (фінансові) санкцію податковим повідомленням-рішення від 31.10.2011 року № .

Крім того, позивач здійснював продажем вина по ціні, що була нижчою від мінімально встановлених цін. Як зафіксовано в акті та підтверджено касовим чеком, позивач 18.08.2011 року здійснив реалізацію вина «Монастирська лоза» за ціною 15,50 грн. Згідно накладної №116070 від 24.06.2011 року, яка була надана податковому органу позивачем під час перевірки, вино «Монастирська ізба» було придбане позивачем ОСОБА_1 від ТОВ «Закарпатська продовольча група» у тарі ємністю 0,7 літра. Пояснення позивача та його представника, що продавалося зовсім інше вино, яке було придбане ним в тарі ємністю по один літер та самостійно розлите в іншу тару по півлітра не підтверджена належними та допустимими доказами.

Також, в ході проведення перевірки було встановлено, що згідно контрольної стрічки факт здійснення 18.08.2011 року згідно чеку №3478 реалізації 1 пляшки вина «Монастирська лоза червоне» в скляній тарі, згідно накладної ємністю по 0,7 літра (місткістю 0,7 л) за ціною 15,50 грн., нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни 18 грн., що є порушенням Постанови КМУ від 30.10.2008р. №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва». Таким чином, рішення податкового органу від 31.10.2011 р. №, яким застосовано до підприємця фінансову санкцію у сумі 5000,0 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені роздрібні ціни на такі напої є законним та обгрунтованим.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до висновку про підставність позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.10.2011 р. про застосування штрафної санкції в сумі 188,00 грн. за порушення ст.267 ПК України, а саме здійснення торгівельної діяльності без придбання торгового патенту.

Суд першої інстанції посилається на те, що позивач подав до податкового органу 31.01.2011 року заявку на придбання торгового патенту, попередньо сплативши відповідні платежі та вказавши у заявці відповідні платіжні документи. Однак, невидача такого патенту мала місце виключно по вині податкового органу, який безпідставно у трьохденний строк його не видав, як і не видавав і в подальшому.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною із порушенням норм матеріального, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області оскаржили її, подавши апеляційні скарги.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року та прийняти нову постанову, якою скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2011 р. в сумі 3x340=1020,00 грн.ю та рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.10.2011 р. в сумі 5000,0 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає, що втрьох випадках застосувати штрафні санкції неможливо, так як не було перевищення максимальної тривалості зміни, а саме 24 год. Податковою іспекцією трактування терміну «щоденно» проведено довільно, на власний розсуд, не спираючись на законодавчо визначене трактуванням.

Крім того, апелянт посилається на те, що згідно ч.3 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продаж вин столових здійснюється без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням книжок та книг обліку розрахункових операцій. Вважає, що згаданий пункт надає йому право, як суб'єкту господарювання, продавати столове вино без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Отже дія цього закону не поширюється на продаж столового вина і застосувати норми цього закону та штрафні санкції, він вважає, поза межами закону. Судом першої інстанції та податковою інспекцією не враховано, що вино «Монастирська лоза» - це столове вино, і застосування норм Закону в частині мінімальних роздрібних цін є неправомірним і суперечить нормам цього ж Закону.

Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області зазначає, що податковим органом торговий патент НОМЕР_1 на право здійснення роздрібної торгівлі в пункті продажу товарів (АДРЕСА_1), який дійсний з 01.02.2011 р. по 31.01.2016 р., згідно поданої ФОП ОСОБА_1 заявки на придбання торгового патенту від 31.01.2011р., виданий у встановлений законодавством триденний термін з дня подання заявки.

Однак, у ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 торговий патент на право здійснення діяльності у сфері роздрібної торгівлі не був відкритий та доступний для огляду, чим позивачем порушено ст.267 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення від 31.10.2011 року №, яким застосовано до підприємця штрафну (фінансову) санкцію у сумі 188,00 грн. за порушення порядку використання торгового патенту, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції лише частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 11.10.2011 року працівниками Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, згідно направлень від 29.09.2011 р. №№ 1006/23-70, 1007/23-70, була проведена перевірка господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює торговельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 11.10.2011 року №008791, з якого видно, що відповідачем встановлено порушення зі сторони позивача пунктів 9, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ч.10 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст.267 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Закарпатської області прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 31.10.2011 року №, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення п.п.267.6.1. п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України в сумі 188,00 грн. - за відсутність торгового патенту;

податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2011 р., яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1361,00 грн. за порушення п. 9, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - у зв'язку із порушенням порядку щоденного роздрукування Z-звітів та за невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій;

рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.10.2011 р. в сумі 5000,00 грн. за порушення ч.10 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - у зв'язку із продажем вина по ціні, що була нижчою від мінімально встановлених цін.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 31.10.2011 р. № суд апеляційної інстанції зазначає.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно вимог пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Встановлено, підтверджено судом першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено щоденне друку фіскальних звітів, а саме: за 15.05.2011 р. - роздрукований 16.05.2011 року, за 22.04.2011 р. - роздрукований 23.04.2011 р., за 18.08.2011 р. - роздрукований 19.08.2011 р., за 30.09.2011 р. - роздрукований 01.10.2011 р. Крім того, сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків не відповідала сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

В силу пункту 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 6 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз змісту п.9 ст.3 та п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 16 квітня 2013 року у справі 21-89а13, наявній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що застосування Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Закарпатської області штрафних (фінансових) санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення вимог пунктів 9, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 341,00 грн. є правомірним, а відповідно застосування штрафних (фінансових) санкцій за дані порушення в іншій частині в розмірі 1020,00 грн. є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 31.10.2011 р. № суд апеляційної інстанції зазначає.

Відповідно до пп.267.1.1 «а» п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності, зокрема, торговельна діяльність у пунктах продажу товарів.

Згідно підпунктів 267.3.1., 267.3.2 «б» п.267.3 ст.267 Податкового кодексу України ставка збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг. Ставка збору за провадження торговельної діяльності (крім провадження торговельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом із застосуванням пістолетних паливно-роздавальних колонок на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах) та діяльності з надання платних послуг на території міста Севастополя, міст обласного значення (крім обласних центрів) і районних центрів встановлюється в межах від 0,04 до 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

В силу підпунктів 267.4.1, 267.4.2, 267.4.3 п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України для провадження передбачених цією статтею видів підприємницької діяльності суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби за місцем сплати збору заявку на придбання торгового патенту, яка повинна містити, зокрема, відомості про період, на який придбається торговий патент. Підставою для придбання торгового патенту є заява, оформлена відповідно до цієї статті. Встановлення будь-яких додаткових умов щодо придбання торгового патенту не дозволяється.

У відповідності до підпункту 267.4.3 пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України торговий патент видається особисто фізичній особі-підприємцю або особі, уповноваженій юридичною особою, під підпис у триденний термін з дня подання заявки. Датою придбання торгового патенту є зазначена в ньому дата.

Як слідує із матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 подав до Мукачівської ОДПІ заявку на придбання торгового патенту (вхідний інспекції №2445/10 від 31.01.2011р.) на право провадження торговельної діяльності в пункті продажу товарів за адресою - АДРЕСА_1. У заявці на придбання торговою патенту на право провадження торговельної діяльності у пункті продажу товарів (за адресою - АДРЕСА_1) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначив період, на який придбавається торговий патент - з 01.02.2011 р. по 31.01.2016 р.

Мукачівською ОДПІ торговий патент НОМЕР_1 на право здійснення роздрібної торгівлі в пункті продажу товарів (АДРЕСА_1), який дійсний з 01.02.2011р. по 31.01.2016р., згідно поданої ФОП ОСОБА_1 заявки на придбання торгового патенту від 31.01.2011р. виданий у встановлений законодавством триденний термін з дня подання заявки.

Підпунктами 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України оригінал торгового патенту повинен бути розміщений на фронтальній вітрині магазину, а за її відсутності - біля реєстратора розрахункових операцій. Торговий патент повинен бути відкритий та доступний для огляду.

Встановлено та не спростовано матеріалами справи, що у ході проведення перевірки магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює торговельну діяльність ФОП ОСОБА_1, торговий патент на право здійснення діяльності у сфері роздрібної торгівлі не був відкритий та доступний для огляду.

Згідно вимог пункту 125.1 статті 125 Податкового кодексу України за порушення порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.1-267.6.3 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу, суб'єкти господарювання, що проводять торговельну діяльність сплачують штраф у розмірі збору на один календарний місяць.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено ст.267 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення від 31.10.2011 року №, яким застосовано до підприємця штрафну (фінансову) санкцію у сумі 188,00 грн. за порушення порядку використання торгового патенту, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.10.2011 року суд апеляційної інстанції зазначає.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Статтею 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напої вітчизняного виробництва» встановлено мінімальну роздрібну ціну на вино (код виробів згідно з УКТЗЕД 2204, крім 2204 10, 2204 21 10 00) у скляній тарі місткістю 0,7л у розмірі 18 грн., на вино (код виробів згідно з УКТЗЕД 2204 10, 2204 21 10 00, 2204 29 10 00) у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75л - у розмірі 26 грн.

Встановлено, що в акті перевірки зафіксовано та підтверджено касовим чеком №3478 позивач 18.08.2011 року здійснив реалізацію вина «Монастирська лоза» за ціною 15,50 грн. Згідно накладної №116070 від 24.06.2011 року, яка була надана податковому органу позивачем під час перевірки, вино «Монастирська ізба» було придбане позивачем ОСОБА_1 від ТОВ «Закарпатська продовольча група» у тарі ємністю 0,7 літра.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

У відповідності до вказаної статті до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 31.10.2011 року №, яким застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 5000,00 грн. у зв'язку із продажем вина по ціні, що була нижчою від мінімально встановлених цін, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст.195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 , п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року у справі №2а-0770/174/12 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області від 31.10.2011 р. № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 (тисячу двадцять) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник