Справа № 583/514/15-а
Суддя: Кудін А. М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/514/15-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Кудіна А.М.

з участю секретаря с/з - Якубович В.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Безпалько С.В.

представника відповідача - Тодорюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі про визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, зобов`язання призначити пенсію

ВСТАНОВИВ:
24.02.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, зобов`язання призначити пенсію, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. 19.01.2015 р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак йому було відмовлено, оскільки ним не були надані всі необхідні документи, а саме не надано довідку форми 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. В зв`язку з чим просить суд визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні йому пенсії із зменшенням пенсійного віку та зобов`язати призначити пенсію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідно до наказу Охтирського ремонтно-транспортного підприємства № 162 §3 від 15.09.1986 року він був відряджений до Бородянського РАПО для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: для надання допомоги у переселенні населення та їх майна з с. Залісся Чорнобильського району в с. Небрат Бородянського району, з 20 вересня 1986 року по 28 вересня 1986 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_1 від 14.12.1994 року, а тому, вважає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак коли він 19.01.2015 р. звернувся з відповідною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області, в призначенні пенсії йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю довідки форми 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки з 20 вересня 1986 року по 28 вересня 1986 року перебував у зоні відчуження, а саме в с. Залісся Чорнобильського району Київської області, про що було зазначено у шляховому листі, котрий позивач здав на підприємство за місцем роботи та отримав підвищену заробітну плату. Просить суд визнати відмову відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі, в призначенні пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі призначити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дати звернення з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Представник позивача ОСОБА_1 Безпалько С.В. позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю та просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача Тодорюк О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що при призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно надати документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідку про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою 122, яка позивачем надана не була. У разі неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи та організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження. Село Небрат Бородянського району, зазначене у відрядному посвідченні позивача, не відноситься до зони відчуження. Тому, в задоволенні вимог позивача просила відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача Крівенцова Г.І. (начальник відділу з призначення пенсій), допитана в судовому засіданні від 03.03.2015 р. також заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, мотивуючи це тим, що не достатньо первинних документів, на підставі яких повинна нараховуватися пенсія. Довідка ж позивача про те, що йому нараховувалася та виплачувалася підвищена заробітна плата не є первинним документом.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Згідно ст. 41 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» працівникам, тимчасово переведеним або відрядженим для роботи на територіях радіоактивного забруднення, оплата праці провадиться з урахуванням доплат, передбачених статтею 39 цього Закону, виплачуються добові у розмірі, передбаченому законодавством. У зоні відчуження добові виплачуються у підвищеному розмірі, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Працівникам, відрядженим на будівництво об`єктів, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, замість добових виплачується 75 процентів середньої заробітної плати за місцем основної роботи.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС : - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів - 10 років; - які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19.09.1986 року по 15.03.1995 р. працював водієм в Охтирському ремонтно-транспортному підприємстві, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (а.с.8-9).

Згідно наказу № 162 §3 §4 від 15.09.1986 року водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відряджено в Бородянське РАПО Київської області строком на 9 днів з приводу надання допомоги в переселенні населення з 20.09.1986 року по 28.09.1986 року (а.с. 7), що також підтверджується ксерокопією відрядного посвідчення (а.с. 5).

З довідки № 41 від 12.11.1994 р., виданої Охтирським районним державним підприємством «Агротехсервіс», засвідченої управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради Сумської області вбачається, що ОСОБА_1 за роботу в населеному пункті с. Залісся зони відчуження в період з 20.09.1986 року по 28.09.1986 року по місцю роботи Охтирське РТП була виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 3 в сумі 105 карбованців 85 коп. (а.с. 6).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_1 від 14.12.1994 року (а.с.4).

У січні 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 26.01.2015 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю первинних документів, які підтверджують період участі на роботі в зоні відчуження. (а.с.3).

Згідно статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Той факт, що позивач дійсно в період часу з 20.09.1986 р. по 28.09.1986 р. перебував у зоні відчуження підтвердили також свідки, допитані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він разом з позивачем ОСОБА_1 був відряджений до Бородянського РАПО та у період з 20 вересня 1986 року по 28 вересня 1986 року він та ОСОБА_1 вивозили речі переселенців із с. Залісся Чорнобильського району в с. Небрат Бородянського району. Маршрут руху, часи в`їзду та виїзду із зони відчуження фіксувалися у шляхових листах, які при поверненні додому було здано на підприємство за місцем роботи та на підставі яких їм нарахували підвищену заробітну плату.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив суду, що позивач ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_2 знаходилися у його підпорядкуванні та були відряджені до Бородянського РАПО для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В період часу з 20 вересня 1986 року по 28 вересня 1986 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зоні відчуження, а саме: в с. Залісся Чорнобильського району, про що були видані шляхові листи із зазначенням маршруту руху, часами в`їзду та виїзду із зони відчуження, довідка форми 122. Шляхові листи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , довідки форми № 122, так як і інших учасників, були передані до міськвиконкому, а учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС були виплачені заробітні плати у підвищеному розмірі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона у 1986 році працювала бухгалтером по нарахуванню заробітної плати в Охтирському РТП. З військового комісаріату вона отримала довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно знаходився у зоні відчуження, а з відділу кадрів також були передані документи, на підставі яких позивачу ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у підвищеному розмірі. Зокрема перші 10 днів нараховано у двократному розмірі. Які саме документи були передані з відділу кадрів на даний час вона не пам`ятає, однак саме на їх підставі і нараховувалася підвищена заробітна плата ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи повинні надати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для призначення пенсії особа повинна надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122. У разі неможливості подання довідки за формою №122, внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, і зворотне не доведене стороною відповідача, позивач був залучений до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 20.09.1986 року по 28.09.1986 року, працював водієм в зоні відчуження, за що отримав заробітну плату в сумі 105 крб. 85 коп. з урахуванням коефіцієнта 3, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії має право на зниження пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 160, 161, 163, 167 КАС України, ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати відмову відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області - в призначенні пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 , - неправомірною.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дати звернення ОСОБА_1 з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду А.М.Кудін

Повний текст постанови виготовлено 13.03.2015 року.