Справа № 2а-2326/12/1370
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 м. Київ К/800/41245/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова до Приватного підприємства "Формула - Плюс" про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова (надалі - позивач, Управління) звернулось до суду із позовом до Приватного підприємства «Формула-Плюс» (надалі - відповідач, Підприємство) про зобов'язання надати первинні документи бухгалтерського обліку для здійснення перевірки за період з 1 вересня 2007 року по 20 січня 2011 року відповідно до п.1,3,6.3 Переліку питань для здійснення планових перевірок органами Пенсійного фонду України та форми акта, що складається за їх результатами, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 березня 2011 року №9-1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій, прийнявши нове про задоволення позовних вимог. Вказав, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку, що звернення до суду з позовом про спонукання до вчинення дій не передбачено законодавством, оскільки Законом України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідач надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу, в якій зазначив, що Підприємство не порушувало право позивача на отримання документів під час державного нагляду.

Вказав, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, прийшов до правомірного висновку, що позивачем, всупереч вимогам частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) не надано належних та достатніх доказів, які б стверджували обставини звернення позивача під час перевірки до відповідача з вимогами припинити дії, що перешкоджають здійсненню державного нагляду, чи про одержання пояснень, довідок, документів, матеріалів, відомостей з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), як передбачено положеннями частини першої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». А тому просив залишити касаційну скаргу Управління без задоволення, а судові рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 жовтня 2011 року було видано направлення № 195 відповідно до якого Управлінням планувалось проведення з 20 жовтня 2011 року до 26 жовтня 2011 року планової перевірки відповідача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 1 вересня 2007 року по 26 жовтня 2011 року.

На підставі даного направлення позивачем і була проведена вищенаведена перевірка.

24 жовтня 2011 року працівниками Управління складено акт про перешкоджання у проведенні планової перевірки, згідно якого посадові особи Підприємства відмовились надати документи для перевірки.

Проте, в подальшому посадові особи Управління були допущені до перевірки, за результатами якої 26 жовтня 2011 року складено відповідний акт № 172.

Управління звернулось до суду із позовною заявою до суду, оскільки вважає, що документи, які підтверджують розрахунки, пов'язані із нарахуванням та сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за період з 1 вересня 2007 року до 20 січня 2011 року, під час проведення відповідачем надано не було.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що законодавством не встановлено способу реалізації повноважень позивача на звернення до суду з позовом про зобов'язання надати первинні документи бухгалтерського обліку для здійснення перевірки.

Також суди прийшли до висновку, що позивач не надав належних та достатніх доказів, які б підтверджували обставини звернення Управління під час перевірки до відповідача з вимогами припинити дії, що перешкоджають здійсненню державного нагляду, чи про одержання пояснень, довідок, документів, матеріалів, відомостей з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), як це передбачено положеннями частини першої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року за №877-V (надалі - Закон №877-V).

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) передбачені Законом №877-V.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону N 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:

- вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю);

- відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;

- надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

З матеріалів справи вбачається, що посадові особи позивача були допущені відповідачем до здійснення перевірки, про що був складений акт від 26 жовтня 2011 року за № 172.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Необхідно зазначити, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу про звернення позивача під час перевірки до відповідача з вимогами припинити дії, що перешкоджають здійсненню державного нагляду, чи про одержання пояснень, довідок, документів, матеріалів, відомостей з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), як передбачено частиною першою статті 8 Закону №877-V.

Також необхідно вказати, що відповідно до пункту 8 статті 3 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною четвертою статті 50 КАС України встановлено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

в інших випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 64 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон N 1058-IV) встановлені права виконавчої дирекції Пенсійного фонду та її територіальних органів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суб'єкт владних повноважень має право для звернення до суду лише у випадках передбачених законом. Проте, у переліку прав, встановлених статтею 64 Закону N 1058-IV відсутнє право на звернення до суду із позовом до юридичних чи фізичних осіб з вимогами про зобов'язання надати первинні документи для здійснення перевірки. А тому суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку, що позивач не наділений повноваженням на звернення до суду із даними позовними вимогами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновків, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.