Справа № 9101/176460/2011
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" березня 2015 р.справа № 2а-1591/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо нарахування підвищення до пенсії у меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити різницю у період з 2006 року .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року позовні вимоги за період часу, що виходить за межі шестимісячного строку звернення до суду - залишено без розгляду.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 07 жовтня 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову та доповнити задовольнивши позовні вимоги з 01.06.2006 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та у подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Водночас, з апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вбачає, що доводи, вимоги та обґрунтування апеляційної скарги фактично стосуються частини позовних вимог, які були залишені без розгляду ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року, щодо якої нормами КАС України передбачено окреме оскарження.

При цьому, матеріали справи свідчать, що позивачем апеляційна скарга на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року не подавалася.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та те, що оскаржуваною постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року вирішувалися позовні вимоги за період з 07.10.2011 року, суд апеляційної інстанції позбавлений права вирішувати позовні вимоги, які були залишені без розгляду ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Водночас, з огляду на те, що постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року вже переглядалася в апеляційному порядку за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013 року було вирішено питання щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови та змінено резолютивну частину оскаржуваної постанови в частині зазначення виплат, які отримує позивач та щодо яких необхідно здійснити перерахунок, то при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 дане питання повторному вирішенню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.200, ст.ст.205, 206 КАС України суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення, постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим