Справа № 804/20073/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 804/20073/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року у справі № 804/20073/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова Компанія Партнер» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтова Компанія Партнер» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.09.2014р. № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 17842038 грн., з яких за основним платежем сума грошового зобов'язання становить 11894692 грн. та 5947346 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки ДПІ щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс» та ТОВ «Талис Плюс» та вказував на реальність цих господарських взаємовідносин, за наслідками яких позивачем визначалися податкові зобов'язання та формувався податковий кредит.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року задоволено. Постанова суду мотивована необґрунтованістю та недоведеністю відповідачем тих обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Такі висновки суд обґрунтував встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та сформовано податковий кредит.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. Крім цього, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про наявність доказів щодо розрахунку між позивачем та вказаними постачальниками, оскільки надані суду платіжні доручення не стосуються тих договорів, по яким господарські операції не визнаються контролюючим органом. Також, відповідач зазначає те, що до перевірки не надано належних документів, підтверджуючих реалізацію товару, придбаного у вказаних постачальників.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у період з 06.08.2014 року по 08.08.2014 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НК Партнер» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс» за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року.

За результатами перевірки складено акт №2187/04-62-22-1-9/36160951 від 08.08.2014р., в якому зроблено висновок про порушення підприємством вимог:

- п. 185.1 ст. 185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України", в результаті чого ТОВ "НК Партнер" занижено податок на додану вартість у сумі 11894692 грн., у тому числі за квітень 2014 року в сумі 1891776грн., за травень 2014 року в сумі 5368035 грн., за червень 2014 року в сумі 4634881 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на наступному.

Так, перевіркою встановлено, що ТОВ "НК Партнер" відображено у податковому обліку господарські операції з ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс» з приводу придбання нафтопродуктів.

Вказані господарські взаємовідносини ДПІ вважає нереальними, такими, що не створюють юридичних наслідків і відповідно позбавляють ТОВ «НК Партнер» права на формування податкового кредиту.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки про нереальність господарських операцій ДПІ зроблено з огляду на те, що до перевірки не надано документи, що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання; по постачальникам ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс» до перевірки не надано журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку №63.1.9 «Розрахунки з постачальниками товару», що унеможливлює зробити висновок про наявність кредиторської або дебіторської заборгованості по взаєморозрахункам між ТОВ "НК Партнер" та ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс»; до перевірки не надано документів, які б підтверджували якість реалізованого товару; неможливо зробити висновок про те, що передані ТОВ "НК Партнер" на зберігання нафтопродукти були поставлені саме ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс».

Крім цього, під час проведення перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок постачальників ТОВ «НК Партнер», а саме:

- акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року" від 11.06.2014р. № 627/223/37276126. В акті перевірки зазначено про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із контрагентами, іх вид, обсяг, якість та розрахунки встановлено відсутність об'єктів оподаткування. У підприємства відсутні трудові та виробничі ресурси для здійснення господарської діяльності. У вказаному акті зроблено висновок про те, що ТОВ "Праус" здійснювало діяльність спрямовану на надання податкової вигоди третім особам;

- акт ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Барилит Плюс" під час здійснення господарських відносин з контрагентами за травень 2014 року" від 24.07.2014р. № 2022/04-66-22-3/38361609. В акті зазначено, що звіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям за травень 2014 року. Господарські операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна. наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарської діяльності. У вказаному акті зроблено висновок про те, що ТОВ "Барилит Плюс" здійснювало діяльність спрямовану на надання податкової вигоди третім особам;

- акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року" від 22.07.2014р. № 750/04-62-22-3/38361594. Звіркою встановлено, що документально не підтверджено реальність проведених господарських відносин із контрагентами-постачальниками та покупцями, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операції по ланцюгу постачання.

З цих підстав, вказуючи на те ДПІ робить висновок про не реальність господарських операцій між ТОВ «НК Партнер» та ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», що свідчить про неправомірність формування ТОВ фірмою «НК Партнер» податкового кредиту по цим взаємовідносинам.

На підставі акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.09.2014р. №, яким ТОВ "НК Партнер" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 17842038 грн., з яких за основним платежем сума грошового зобов'язання становить 11894692 грн. та 5947346 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що основним видом діяльності позивачем є роздрібна торгівля пальним (стор.3 Акту перевірки).

У межах своєї господарської діяльності ТОВ «НК Партнер» (Покупець) укладені договори поставки нафтопродуктів з ТОВ "Праус" (Постачальник): № 01/20 від 01.04.2014р., №01/61 від 01.04.2014р.; №05/13 від 05.04.2014р., №11/9 від 11.04.2014р., №22/18 від 22.04.2014р. згідно яких: Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умовами оформлення відповідних актів прийому - передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору.

На виконання умов вказаних договорів складені додаткові угоди, акти приймання-передачі нафтопродуктів, податкові накладні, згідно яких здійснено поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ, на загальну суму 11346533,94 грн., в т.ч. ПДВ 1891088,99 грн. (а.с. 140-172 т.1)

Розрахунки між ТОВ "НК Партнер» та ТОВ «Праус» за поставку товарів здійснено у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень. (т.2 а.с. 85-92 ).

Крім цього, між ТОВ «НК Партнер» (Покупець) та ТОВ «Барилит Плюс» (Постачальник) укладені договори поставки нафтопродуктів: № 01/22-НП від 01.05.2014р., №01/76-НП від 01.05.2014р. згідно яких: Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умовами оформлення відповідних актів прийому - передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору.

На виконання умов вказаних договорів складені додаткові угоди, акти приймання-передачі нафтопродуктів, податкові накладні, згідно яких здійснено поставку бензину автомобільного, палива дизельного та палива моторного на загальну суму 33551722,97 грн., в т.ч. ПДВ 5591953,73 грн..

Розрахунки між ТОВ «НК Партнер» та ТОВ «Барилит Плюс» за поставку товарів здійснено у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень. (а.с.189-205 т.1).

Також, між ТОВ «НК Партнер» (Покупець) та ТОВ «Талис Плюс» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів № 01/06-21П від 01.06.2014р., згідно якого: Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умовами оформлення відповідних актів прийому - передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору.

На виконання умов вказаного договору складені додаткова угода, акт приймання-передачі нафтопродуктів, податкові накладні, згідно яких здійснено поставку бензину автомобільного та палива дизельного на загальну суму 26465778,70 грн., в т.ч. ПДВ 4410963,12 грн. (а.с.206-212 т.1)

Розрахунки між ТОВ «НК Партнер» та ТОВ «Талис Плюс» за поставку товарів здійснено у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень.

Зберігання нафтопродуктів ТОВ «НК Партнер», придбаних у ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», підтверджується договором зберігання нафтопродуктів, актом прийому-передачі наданих послуг з платіжними дорученнями між ТОВ «НК Партнер» та ПАТ «Дніпронафтопродукт», згідно якого зберігання палива, та обслуговування ТОВ «НК Партнер» здійснюється ПАТ «Дніпронафтопродукт» при прийомі нафтопродуктів та їх відпуску з нафтобаз. ПАТ «Дніпронафтопродукт» надавало послуги з прийому нафтопродуктів, при виконанні договорів поставки нафтопродуктів, та подальший відпуск нафтопродуктів на АЗС, що орендуються ТОВ «НК Партнер» для подальшої реалізації палива кінцевим споживачам.

Транспортування нафтопродуктів ТОВ «НК Партнер», придбаних у контрагентів ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», підтверджується договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом з актами приймання-передачі наданих послуг та платіжними дорученнями, укладеними між ТОВ «НК Партнер» та контрагентами (перевізниками): ПАТ «Дніпронафтопродукт», ТОВ «Торговий Дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» та ТОВ «Днєпротрансойл», які підтверджують перевезення вантажів автомобільним транспортом з нафтобаз де зберігаються нафтопродукти до конкретних АЗС ТОВ «НК Партнер» для подальшої реалізації нафтопродуктів кінцевому споживачу.

Надані позивачем документи, у їх сукупності, дозволяють визначитись зі змістом та обсягом господарських операцій, найменуванням поставленого товару (наданих послуг), їх вартості та кількості, сторонами господарських операцій та осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Щодо висновків акту перевірки та доводів апеляційної скарги про ненадання позивачем документів, які б підтверджували транспортування нафтопродуктів безпосередньо від постачальників до ТОВ «НК Партнер», а також сертифікатів якості на товар, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано заперечення на акт перевірки (т.1 а.с.74-80), до яких долучалися у тому числі товарно-транспортні накладні (переміщення товару з нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» до АЗС позивача), сертифікати якості на товар.

Досліджуючи надані ТТН (т.1 а.с.101-120), перевіряючи особи вказали на те, що вони не підтверджують транспортування нафтопродуктів безпосередньо від постачальників до ТОВ «НК Партнер», оскільки стосуються перевезення нафтопродуктів з нафтобаз. ПАТ «Дніпронафтопродукт». З цих підстав, ДПІ вказує на відсутність доказів транспортування товару від постачальників до покупця.

Такі висновки контролюючого органу суд вважає безпідставними, оскільки вони зроблені без належного дослідження умов договорів постачання. Так, згідно договорів поставки нафтопродуктів, укладених між ТОВ "НК Партнер" та вказаними контрагентами-постачальниками - товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Податковій угоді до Договору, на умовах EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС 2010).

Отже, згідно умов договорів, переміщення товару не відбувалось, передача прав на товар відбувалась на складах зберігання.

Як вбачається з відповіді контролюючого органу на заперечення до акту перевірки, ДПІ не надавалася оцінка сертифікатам якості на товар.

При цьому, колегія суддів враховує, що сертифікати якості містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам, а відтак не можуть бути визнані первинними документами, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт здійснення господарської операції, оскільки не містять у собі тих ознак, які характеризують документ як первинний.

Таким чином, доводи ДПІ щодо ненадання доказів транспортування товару, сертифікатів якості товару, в якості обґрунтування позиції щодо нереальності спірних правочинів, є безпідставними.

Необґрунтованим колегія суддів вважає і посилання ДПІ в акті перевірки на акти про неможливість проведення зустрічних звірок постачальників позивача, оскільки такі акти можуть свідчити лише про не можливість проведення звірки платників податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювались від імені такого платника податків.

Так, порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок платників податків визначений положеннями п.73.5 ст.73 ПКУ, та Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженими Постановою КМУ від 27.12.10 №1232 (далі - Порядок №1232), а також Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженими Наказом ДПА України від 22.04.11 №236.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України з метою отримання податкової інформації контролюючи органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Отже, вказаної нормою права визначено, що зустрічна звірка проводиться шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання з метою підтвердження обставин, які визначені у вказаній статті.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначається Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

Згідно п. 4 Порядку № 1232 орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

П. 6 Порядку № 1232 встановлено, що у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

При цьому, результати проведеної зустрічної звірки оформляються довідкою, що передбачено Порядком №1232. Акт складається лише у випадку неможливості проведення зустрічної звірки, що передбачено п.4.4 Методичних рекомендацій і відповідно такий акт не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка проведена не була.

Так, відповідно до п.4.4. Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, в акті про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується саме причина неможливості проведення зустрічної звірки та зазначаються заходи, які були вжиті податковою інспекцією для проведення зустрічної звірки. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка випадку проведена не була.

Таким чином, акти про неможливість проведення зустрічних звірок постачальників позивача, на які посилається ДПІ, неможливо визнати належними та допустимими доказами, які б свідчили про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс».

В апеляційній скарзі ДПІ посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про фактичні розрахунки між позивачем та ТОВ «Праус», ТОВ «Талис Плюс», оскільки в наданих платіжних дорученнях зазначено інші договори між вказаними суб'єктами підприємницької діяльності.

З огляду на доводи апеляційної скарги колегією суддів досліджено вказані платіжні доручення та встановлено, що розрахунки між позивачем та ТОВ «Праус» здійснено на підставі платіжних доручень, копії яких долучено до матеріалів справи (т.2 а.с. 85-92), при цьому, призначення платежів відповідають номерам та датам укладених договорів, а саме договори: №01/20 від 01.04.2014р., №01/61 від 01.04.2014р.; №05/13 від 05.04.2014р., №11/9 від 11.04.2014р., №22/18 від 22.04.2014р.

Щодо платіжного доручення №113 від 17.11.2014р. (т.1 а.с.212) - розрахунки з ТОВ «Талис Плюс», колегією суддів дійсно встановлено, що у графі призначення платежу невірно зазначено дату укладення договору, а саме договір між сторонами укладено 01.06.2014р., а в платіжному дорученні зазначено 30.06.2014р. При цьому, номер укладеного договору зазначено вірно - №01/06-21П. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що цю дату зазначено помилково, будь-яких інших договорів з ТОВ «Талис Плюс», у перевіреному періоді, позивач не мав, у зв'язку з чим слід вважати, що оплату здійснено саме у межах договору №01/06-21П.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів ДПІ щодо не нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», а відповідно і про необґрунтованість оскарженого податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року по справі № 804/20073/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 10.03.2015 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк