Справа № 810/2950/13-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/51886/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 29 грудня 2012 року № 100250000/2012/511154/2.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначав, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідає вимогам закону, висновки відповідача стосовно того, що подані позивачем документи недостатні для визнання заявленої позивачем митної вартості за основним методом, є помилковими, а тому, на думку позивача, вказане рішення протиправне та підлягає скасуванню.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2012 року № 100250000/2012/511154/2 визнано протиправним та скасовано.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, у грудні 2012 року позивачем заявлено до митного оформлення придбаний у компанії Rise and Shine (IMP and EXP) CO., LTD (Китай) на підставі контракту № 067-11S/2012 від 11 липня 2012 року товар - вироби з кам`яної кераміки, посуд столовий вагою брутто 27984,7 кг.

Позивач з метою митного оформлення імпортованого товару надав відповідачу митну декларацію (МД) № 100250000/2012/542772 від 17 грудня 2012 року із заявленою митною вартістю товарів у сумі 181644,99 грн. (22 725,51 доларів США).

Позивачем на підтвердження заявленої митної вартості подано митному органу документи згідно з переліком, що зазначений у графі 44 МД, а саме: декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт № 067-11S/2012 від 11 липня 2012 року, коносамент № QDCE015161 від 30 жовтня 2012 року, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 011828 від 13 грудня 2012 року, інвойс № RSP0701 від 25 жовтня 2012 року, пакувальний лист № RSP0701 від 25 жовтня 2012 року, прайс-лист від 16 липня 2012 року, комерційну пропозицію від 16 липня 2012 року, довідку про транспортні витрати № 1193 від 06 грудня 2012 року, довідку про декларування валютних цінностей № 959 від 17 жовтня 2012 року, сертифікат про походження товару № від 30 жовтня 2012 року, сертифікат відповідності від 14 грудня 2012 року та інформацію про позитивне здійснення радіологічного та санітарно-епідеміологічного контролю.

Контрактна вартість товарів згідно з даними митної декларації та декларації митної вартості становила 20675,51 доларів США (165 259,35 грн.) на умовах поставки FOB (за правилами Інкотермс 2010, тобто з моменту перетину товаром поручнів судна в названому порту відвантаження всі витрати та ризики втрати товару несе покупець, який також зобов`язаний укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження). З урахуванням додаткових складових (транспортних витрат) у сумі 16385,64 грн., задекларована митна вартість товарів становила 181644,99 грн.

Відповідач, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованих товарів, 17 грудня 2012 року витребував позивача додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем 29 грудня 2012 року додатково подано відповідачу копію експортної декларації країни відправлення, калькуляцію собівартості товару, проформу - інвойс від 24 липня 2012 року та платіжні доручення в іноземній валюті № 014 від 1 серпня 2012 року та № 080 від 14 листопада 2012 року про перерахування коштів у сумі 20675,51 доларів США на рахунки продавця товару - компанії Rise and Shine (IMP and EXP) CO., LTD.

Рішенням Київської регіональної митниці № 100250000/2012/511154/2 від 29 грудня 2012 року здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення, та встановлено, що митна вартість імпортованого позивачем товару становить 58364,45 доларів США (466507,06 грн.).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, митна вартість імпортованих товарів визначена відповідачем за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 2-б). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2-а) митним органом не використовувався у зв`язку з відсутністю цінової інформації про ідентичні товари.

Відповідач обґрунтовує неможливість визначення митної вартості оцінюваних товарів за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, неподанням позивачем всіх витребуваних митним органом додаткових документів. Як на підставу для витребування у позивача додаткових документів, відповідач вказував на відсутність у позивача всіх основних документів, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів.

У зв'язку з чим відповідач відмовив у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю, про що склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів за № 100250000/2012/15029.

Позивач 29 грудня 2012 року подав до Київської регіональної митниці нову митну декларацію за № 100250000/2012/543399, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення відповідача щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету усі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Київською регіональною митницею прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг.

18 березня 2013 року позивач скористався визначеним частиною восьмою статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України) правом на подання до митного органу додаткових документів для підтвердження понесення ним транспортних витрат у сумі, що включена до заявленої митної вартості товару, серед яких: копія договору морського перевезення № 378 від 19 квітня 2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Сма Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна», копія платіжного доручення № 1734101 від 25 грудня 2012 року, копія рахунку № UAIM0229049 від 6 грудня 2012 року, копія банківської виписки від 25 грудня 2012 року та копія виписки з бухгалтерської документації від 6 березня 2013 року.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем поінформовано позивача про відсутність підстав для визнання заявленої позивачем митної вартості товару та, як наслідок, скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2012/511154/2 від 29 грудня 2012 року, у зв`язку з наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме: сума коштів, що перерахована на рахунки перевізника ТОВ «Сма Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна» за платіжним дорученням № 1734101 від 25 грудня 2012 року, є більшою за суму, зазначену у рахунку № UAIM0229049 від 6 грудня 2012 року, виставленому позивачу перевізником.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною другою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із частиною четвертою статті 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п'ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частина п'ята статті 54 МК України зазначає, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частини сьома, восьма статті 55 МК України).

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до частини дев'ятої статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За змістом частин четвертої, п'ятої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із п. 1.14 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24 травня 2012 року, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Оскаржуване рішення митний орган мотивував неподанням основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість, наявністю інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, які могли вплинути на ціну товару та призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Як встановлено судом, в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, та в чому вони полягають.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суди попередніх інстанцій правильно врахували правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 11 вересня 2012 року у справі № 21-262а12, в яких суд дійшов висновку, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Таким чином, суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про те, що відповідач не надав суду доказів того, що подані позивачем основні та додаткові документи, не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів і відомості щодо їх ціни. Доводи відповідача про наявність розбіжностей у цих документах та наведення у них недостовірних відомостей не знайшли свого документального підтвердження у ході судового розгляду справи.

Таким чином, Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :