Справа № 2а-0870/2379/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2015 р. м. Київ К/800/21330/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Стадницькій Ю.Є.,

за участю представників:

позивача - Лисенка О.В., Шкаровського Д.О., Шайтанова А.С.,

відповідача - Української Т.О.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (далі - СДПІ)

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013

у справі № 2а-0870/2379/11

за позовом публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (далі - Товариство)

до СДПІ

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Товариство звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /0, за яким позивачеві нараховано податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 4 896 173,10 грн. (у тому числі 3 766 287 грн. за основним платежем та 1 129 886,10 грн. за штрафними санкціями), а також податкове повідомлення-рішення від 20.10.2010 № /0, згідно з яким Товариству визначено суму завищення бюджетного відшкодування з ПДВ за червень, липень 2010 року в загальному розмірі 2 393 910 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2011 у позові відмовлено. У прийнятті цієї постанови суд виходив з того, що отримання позивачем економічної користі від операцій з реалізації металопродукції за ціною нижчою собівартості забезпечувалося виключно за рахунок відшкодування сум ПДВ з бюджету, що не відповідає ознакам розумної ділової мети у господарської операції.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 назване рішення суду першої інстанції скасовано; позов задоволено; оспорювані податкові повідомлення-рішення скасовано. Зазначену постанову мотивовано тим, що податковий кредит за операціями з придбання товарів та послуг (які слугували сировиною для виробництва металопродукції) сформовано позивачем з дотриманням вимог податкового законодавства, тоді як збитковість окремих операцій є звичайним ризиком підприємницької діяльності та не може бути підставою для висновку про позагосподарський характер таких операцій.

Посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, СДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції зі спору як помилково скасоване.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги СДПІ з урахуванням такого.

Судовими інстанціями під час розгляду даної справи встановлено, що оспорювані податкові повідомлення-рішення були прийняті СДПІ за наслідками позапланової виїзної перевірки Товариства з питань достовірності нарахування від'ємного значення ПДВ та декларування бюджетного відшкодування за червень, липень 2010 року, оформленої актом від 08.10.2010 № 327/08-08/00194122.

У вказаному акті перевірки викладено висновок податкового органу про завідоме здійснення платником збиткових операцій з продажу металопродукції за ціною нижче собівартості та спрямування цих операцій на отримання економічного ефекту виключно за рахунок отримання бюджетного відшкодування ПДВ.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який визначав порядок формування податкового кредиту до 31.12.2010) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, однією з визначальних умов формування податкового кредиту є придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у господарській діяльності платника податків.

Згідно з визначенням, наведеним у пункті 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Отже, мета отримання доходу є кваліфікуючою ознакою господарської діяльності, що передбачає наявність розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника.

Наведене, однак, не означає обов'язкову прибутковість кожної окремої операції, адже у вказаній нормі йдеться не про позитивний фінансовий результат та не про прибуток як об'єкт оподаткування, а про доход як один з елементів обчислення бази оподаткування. Господарська операція, спрямована на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об'єктивним процесом здійснення господарської діяльності, яка опосередковується комерційним ризиком неодержання очікуваного доходу.

До того ж, можливість врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування у результатах наступних податкових періодів (передбачена, зокрема, статтею 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначає порядок) свідчить про те, що податкове законодавство допускає нерентабельність окремих господарських операцій та не тягне обов'язкове виключення витрат за такими операціями (у тому числі й зі сплати ПДВ) з податкового обліку платника.

У той же час, варто наголосити, що, плануючи господарську діяльність, платник повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів. Тому мотивація суб'єкта господарювання при вступі у господарські правовідносини повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди.

А відтак у даному разі з огляду на обставини даної справи судам слід було ретельно перевірити наявність у позивача ділової мети, спрямованої на досягнення економічного ефекту, у виконанні розглядуваних операцій з продажу металопродукції за нерентабельними цінами, відокремивши фактичну результативність цих операцій від запланованих очікувань платника.

Для цього судам необхідно було встановити, чи були зазначені операції (за умови досягнення поставлених завдань) спрямовані на одержання прибутку; чи було досягнуто платником заплановану мету господарських операцій та у разі її недосягнення встановити, які фактори перешкодили цьому; чи були у платника об'єктивні економічні підстави, не пов'язані з отриманням податкових переваг, для виконання цих операцій з точки зору господарської розумності, відповідності дій суб'єкта господарювання звичаям ділового обороту; чи було визначено платником ринкові ризики, супутні цим операціям; чи відповідала ціна продажу, застосована платником, об'єктивним ринковим факторам ціноутворення, встановивши причини зниження такої ціни.

При цьому при визначенні податкових наслідків розглядуваних операцій необхідно враховувати, що ділова мета господарської операції є недобросовісною у разі домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою.

Оскільки прийняття рішень у даній справі вимагає додаткового встановлення її обставин, що перебуває поза межами повноважень суду касаційній інстанції, то оскаржувані судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно враховувати наведені у цій ухвалі висновки Вищого адміністративного суду України та, використовуючи процесуальні засоби (як-от - витребування та дослідження необхідних доказів, допит свідків), встановити та надати правову оцінку обставинам, що входять до предмета доказування у справі, і за наслідками встановленого прийняти рішення відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 у справі № 2а-0870/2379/11 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько