Справа № 607/21056/13-а
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2014 Справа №607/21056/13-а
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого- судді Базана Л.Т.

при секретарі Вербицькому Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1№193772 від 31.10.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності об'єктивно не досліджено всі обставини справи. Вказує, що дійсно 31.10.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки «Шкода Октавія А-5» в с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області та був зупинений інспектором ДПС,який повідомив, про перевищення ним встановлених обмежень швидкості руху згідно із дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 28км/год., однак він надав свої пояснення про те, що рухався із допустимою швидкістю, та не перевищував встановлену швидкість руху. Крім цього, зазначає, що відсутні докази, які б підтвердили, що приладом «Трукам» зафіксовано швидкість саме його автомобіля, оскільки попереду його автомобіля рухались й інші транспортні засоби і крім цього інспектор ДПС не пред'явив йому показів вимірювального пристрою. Тому вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена необґрунтовано, за відсутності належних доказів щодо вчинення ним правопорушення та просить визнати її незаконною та скасувати, а провадження по даній справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - УДАІ УМВСУ в Тернопільській області Бучинський В.Я. у судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти нього та пояснив, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху України не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення ВО1№193772 від 31.10.2013 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 грн. штрафу.

Як вбачається із змісту даної постанови, інспектором роти ДПС ДАІ УМВСУ в Тернопільській області встановлено, що ОСОБА_1 31.10.2013 року о 14.58 год. в с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки "Шкода Октавія А-5", державний номерний знак "НОМЕР_1", перевищив швидкість руху в населеному пункті,рухався із швидкістю 88км/год., прилад «Трукам» ТС№000584.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.10.2013 року серії АА2№129299 інспектором роти ДПС ДАІ УМВСУ в Тернопільській області Оп»ярник Я.Г. встановлено, що ОСОБА_1 31.10.2013 року о 14.58 год. в с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки "Шкода Октавія А-5", державний номерний знак "НОМЕР_1", перевищив швидкість руху в населеному пункті більш ніж на 20км/год.,рухався із швидкістю 88км/год., прилад «Трукам» ТС№000584, чим порушив вимоги п. 12.9Б ПДР України.

У відповідності до п.12.9 б Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до п.12.4 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину є адміністративним правопорушенням і тягне за собою накладення штрафу від п»ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Судом встановлено, що про вчинення позивачем адмінправопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2№129299 від 31.10.2013 року, з яким позивач ОСОБА_1 був не згідний.

Із викладених у адміністративному позові доводів позивача ОСОБА_1 вбачається, що 31.10.2013 року він рухався на своєму транспортному засобі марки «Шкода Октавія А-5» в с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області та був зупинений інспектором ДПС,який повідомив, про перевищення ним встановлених обмежень швидкості руху згідно із дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 28км/год., однак він надав свої пояснення про те, що рухався із допустимою швидкістю, та не перевищував встановлену швидкість руху. Крім цього, зазначає, що відсутні докази, які б підтвердили, що приладом «Трукам» зафіксовано швидкість саме його автомобіля, оскільки попереду його автомобіля рухались й інші транспортні засоби і крім цього інспектор ДПС не пред'явив йому показів вимірювального пристрою.

Як слідує із план-схеми організації дорожнього руху автомобільної дороги Доманове - Ковель - Чернівці - Мамалига дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області розташований на відстані 500м від посту міліції, а згідно фотоматеріалів до протоколу відстань від технічного засобу до транспортного засобу позивача становить 481,3м., що свідчить про те, що позивач на час скоєння адміністративного правопорушення знаходився в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту».

Однак, як вбачається із представленої представником відповідача світлокопії свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №22-2/1221930 від 17.04.2013 року, виданого Державним підприємством Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів терміном до 17.04.2014 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТруКам ЛТІ 20/20 зав. №ТС000584 на підставі результатів повірки визнаний придатним до застосування, відповідає вимогам нормативно - технічної документації фірми - виробника. Діапазон вимірювання швидкості від 2 до 320 км/год. Границі допустимої похибки при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + - 2 км/год. в діапазоні від 2 до 200км.; + - 1 км/год. в діапазоні від 201 до 320км/год. А тому, суд вважає, що показання даного засобу мають доказову силу.

Таким чином, як вбачається з аналізованих доказів, факт порушення позивачем ПДР України зафіксовано у протоколі про адмінправопорушення, а також за допомогою фото фіксації, тому викладені у позові доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності винесення інспектором ДПС спірної постанови, суд оцінює критично, вважає їх непереконливими, непослідовними та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

З врахуванням наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№193772 від 31.10.2013 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 287-289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1№193772 від 31.10.2013 року у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 255 грн. штрафу - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан